316 ÖFVERSIGT AF K. VF/rENSK.-AKAD. FÖKHANDLINGAR, 1867. 



Redan det obeväpnade ögat skiljer emellertid en sådan stam 

 från den föregående artens genom de bredare grenarne. 



Djurhusen hafva den rakare, mera jemntjocka formen: de- 

 ras längd tilltager nedifrån uppåt på stammen och varierar en- 

 ligt våra mätningar mellan 0,48 mm. och 0,58 mm. Deras 

 mynnings-areor äro elliptiska eller rundadt, aflångt fyrkantiga, 

 med en längd af 0,34 mm. — 0,41 mm. I mynnings-areornas 

 kant sitta temligen konstant tvenne borst, ett i det öfre-yttre 

 och ett i det öfre-inre hörnet, samt en foi-nix (Tafl. XVII, 

 figg. 29, 30 och 34), hvars uppåt och nedåt mera likformigt ut- 

 bildade skifva till sin form följer mynnings-arean och utbreder 

 sig öfver största delen af denna. I skifvans ihålighet fortskri- 

 der kalkafsättningen inåt från den runda, fästet motsatta ran- 

 den med flera nästan likstora processer, så att ihåligheten blif- 

 ver handlikt afdelad. Sido-avicularierna äro dereraot mindre 

 utbildade än på den föregående arten, och deras yttre kant är 

 i jemn fortsättning med djurhusets (Tafl. XVII, figg. 30 och 

 31). Avicularierna på framsidan äro högre uppresta, snedt 

 pelarlika; men betraktade från sidan visa de i sin öfre del en 

 form, som motsvarar sidoaviculariernas. Rottrådarnes basal- 

 uppsvällning utvecklar ofta sin öfre del till ett avicularie-likt 

 vibracularium (Tafl. XVII, fig. 33), d. v. s. en mellanform mellan 

 dessa båda till namnet skiljda organer. Detta vibracularium är 

 nemligen tillplattadt och fastvuxet vid djurhusväggen, trekan- 

 tigt, med sin ena spets utdragen mot midten af stammens bak- 

 sida eller till och med öfver denna midtellinie och med ett kort 

 vibraculum, som i förhållande till vibracularie-mynningens (den 

 öfre vibracularie-sidans) längd snarare motsvarar en avicularie- 

 mandibel. Hela denna bildning, hvad namn den än må bära, 

 saknas emellertid ofta, isynnerhet på de öfre grenarne af stam- 

 men, och djurhusen visa då vanligen 2 — 4 porer i sin kalkvägg 

 på dess plats (Tafl. XVII, figg. 31 och 32). Der den före- 

 kommer, tillhör den alltid de öfre djurhusen i internodierna — 

 djurhuset i grenvinkeln undantaget. Ovicellerna (Tafl. XVII, 

 figg. 30, 31 och 35) äro mera platta än på föregående art. De 



