SMTTT, KIIII'ISK l'Oin'KCKN. (irVICK SKWD. II A I s- Ul( V()/,0|.I{ . ."{17 



visji sainiiiM Ijiisiirc tviirllii''^ strnxt iiInmii sin mviiniii!:. iiicii 

 (Icssiitoin liaf'vM de oftast tvciiiic dylika ilärkar, cii |ia den ln')- 

 1,'ra och en pa doii vcnstra sidan, luiifrc iipp niot ovicidicns top]). 

 Vanligen nä de ända upp till nJista mynnings-area. 



Afven på C scahro„ förekommer stundom en missbildning 

 då 1'tt internodium är tastadt vid dot äldre endast genom ett 

 djurluis, livilket förhållande vi oftare sett på de nedre delarne 

 af (\ tA'rnata i likhet med (V/'siorna.< internodie-fästen. Vanli- 

 gen utvecklas emellertid en sådan gren genast till tvåradig djur- 

 luisställning, derigenom att äfven här ett nytt djurhus bildas 

 vid sidan af det första i internodiet genom ett klyfningsplan 

 straxt ofvan ledringen. Men stundom ser man också en hel 

 gren utveckla sig med enradig djurhusställniug. 



Slutligen hafva vi äfven af denna art att anmärka en elon- 

 </ata-form (Tafl. XVII, figg. 35 och 36) af ett egendomligt ut- 

 seende och icke ringa betydelse. Genom djurhusens förlängda 

 form närmar sig denna till C. gracilis, och dess utseende på- 

 minner derom desto mera, när fornix, såsom oftast händer, en- 

 klast svagt är utvecklad och då mynnings-areorna hafva en 

 mera aflång form än på C. scahra. Afven äro avicularierna 

 svagt utvecklade, och isynnerhet framsidans avicularier saknas 

 esomoftast, liksom förhållandet var på C. gracilis. Men sido- 

 aviculariernas yttre kant är i rät linie med djurhus-sidan, en 

 karakter, som alltid låter oss igenkänna en C. scabtxi., och ovi- 

 cellerna äro försedda med sidofläckar. Också kan man i en 

 mängd öfvergångar föra denna form tillbaka till den sistnämnda. 

 Tydligast uttryckas dessa öfvergångar uti måtten på mynnings- 

 areornas längd, ty i jeranbredd med denna gå de öfriga form- 

 förändringarne, och i detta hänseende variera stammarne af 

 t'^on^ato-formen från 0,47 mm. till 0,.56 mm. äfven i sina öfre 

 delar, medan de nedre till och med kunna öfverensstämma med 

 största måttet för C. scahra. 



Elongata-iormen har emellertid en mera enkel sammansätt- 

 ning och är således liksom en återgång från den fullständigare 

 C. scahra; men härigenom kommer den också närmare intill 



