SMITT, KUirisK l'Öiri'KCKN. OlVKII SKAM). II \ IS-H U VC)/,()r;U . !{I9 



Uorstcii, livilka som \;iiili^t i df iit Vfckhulc st;i(liciii;i till- 

 liöra. ötVc (Irli'ii ;if iiiviiiiiii^s-iu'caiis kant, variera till sitt antal 

 mellan '.> och 4 och äro i allmänhet lan<^t utverklade. /''ont/.r 

 (tigg. 37, 39 och 41), som utl)re(ler sig öfver stiirsta dehjn af 

 mynnings-arean, är dichotomiskt delad uti grenar, hvilka mot- 

 svara inskränkningarne uti skitVans ihålighet pä d<'n tViregående 

 artt'n. 



De sessila avieularierna pä djurhusens framsida (figg. 37 

 och 41) hafva den vanliga, tiiangulära formen; betraktade från 

 sidan visa de sig isynnerhet likna sido-avicularierna på C srru- 

 posa. Vibracularierna jemte basal-uppsvällningarne för rottrå- 

 darne vid nedre delen af djurhusens baksida (fig. 40) sta till 

 sin form emellan de motsvarande bildningar, hvilka vi sett på 

 de båda föregående arterna, så att sjelfva vibrakel-huset är 

 mera utbildadt äii den antydan dertill, som stundom finnes på 

 C. gracilis (se Tafl. I, fig. 22), men mindre utdraget än på C. 

 seabra. Deremot är sprötet långt mera förlängdt än på den 

 sistnämnda. Stundom saknas dessa vibracularier, liksom för- 

 hällandet äfven kan vara med de ofvannämnda avieularierna; 

 i dessa fall tyckes det, scm om det ena organet skulle ersätta 

 det andra, då jag i de flesta fall funnit avicularier på framsi- 

 dan af de djurhus, som saknat vibracularier pä sin baksida 

 (jfr öfversta toppen af fig. 38 med fig. 37!). 



Ovicellerna (fig. 41) äro runda, jemnt uppsvällda. Deras 

 kalkvägg är genomborrad af teraligen stora porer. Uppåt täcka 

 de hela den nedre delen af nästa djurhus i raden eller till och 

 med höja de sig något in öfver nedre delen af dettas myn- 

 nings-area. 



Liksom af den föregående arten förekommer äfven utaf 

 denna en elongata-form med nedåt spetsiga mynnings-areor. I 

 öfriga hänseenden afviker emellertid denna från den typiska for- 

 men endast genom den nästan konstanta frånvaron af borsten 

 och fornix i mynnings-areans kant; men härvid blifver också 

 sjelfva mynnings-arean mera härdt förkalkad. 



