SMI'I'I', KIMTISK roiri'l'lCKN. Ol'VIlK SKAM». II A l'S-lllt V i/,OKIt . '.VM 



iii<i;iliiml;i li;iiV;i iiMi^oii ;it'if(»i';iml(' hctyl«'!'^'' f'ii' iirtskilliuidcii, (l;i, 

 de \u'j,;i i livarjc ;irts nt\<'c|\liii^sLi;iii^', s;i ;itt det t. ox. cj är 

 något ovanligt att finna Ijlott tvciuic Ikh-h -borst på 7i. rillata. 

 Detsamma gäller om djurhusens mera raka form. Men härtill 

 komma djurhusknoppningarnes, ovicellernas och aviculariernas 

 ])lats och de båda senares form, genom Inilka olikheter dessa 

 båda arter stå langt ifrån hvarandra, om man också med ett 

 rikare material troligen icke skall sakna öfvergångar, hvarom 

 vi se en antydan uti B. gracilis och B. grandü (se BusK, Cat) 

 Iwilka visa samma förhållande till hvarandra som våra nordiska 

 arter af slägtet. 



Bicellaria Alderi är hittills, såvidt bekant, endast tre gån- 

 ger funnen, nemligen af Barlee vid Shetlands-öarne och af 

 Sars vid Norge, hvarifrån den äfven blifvit hemförd af Bohus- 

 länska Nordsjöfiskare, fästad på Gorgonior, hvilka till Riks- 

 Museum insändts af Baron UGGLA. Den tillhör såsedes Nord- 

 sjöns djupare regioner: de af Uggla insända exemplaren upp- 

 gäfvos vara tagne frän omkr. 200 famnars djup. 



De utvecklings-förändringar, hvilka slägtet Bicellaria i dessa 

 båda nordiska arter framvisar, äro i det väsendtligaste desamma 

 som vi sett på Cellulariéerna. Så förlängas djurhusen och de- 

 ras mynnings- areor, borstens antal förminskas, och äfven här 

 hafva vi sett samma regel gälla, att de borst, som hafva sin 

 plats \\å. öfre delen af mynnings-arean, äro de längst qvarstå- 

 ende, tills slutligen blott det öfre-yttre hörnet af djurhuset eger 

 denna borstbildning. Härtill kommer förändringen af djurhus- 

 fästets plats. Denna flyttas närmare till toppen af det äldre 

 djurhuset, och B. Alderi visar häruti en antydan till samban- 

 det med slägtet 



Bugida. 



Detta eger nemligen mera förlängda mynnings-areor och har 

 djurhusen, till följe af det enas fäste i det andras topp, sam- 

 manställda uti mera raka rader. Den hufvudsakligast utmär- 

 kande karakteren har man emellertid äfven här att hemta från 



