SMITI', KKirisK lOli ri'U'KN. OlVICU SKWD. II A I S-UIH O/OKH . li.'V.» 



rcipresentantiTiia- ;il' detta, släkte Den ciia iit' dcs.sa, tiir livilkcn 

 vi toresla att anviinda cn ai de I/miiraiisUa artlnstäiiiiiiiiüanif, 



II. iinciihiriit, 



utmärker sig i allmänhet genum en mera langdragen turm såväl 

 på sina djurlius som stamdelar, men den stora mångfalden af 

 vexlingar i detta hänseende tvingar ons att söka en karakter 

 trån ett till sin form mindre varierande organ, nemligen avicu- 

 lariet. Detta har sin plats pä djurhusets yttre sida, ungefär 

 vid midten af mynnings-areans yttre kant, som vanligt med sitt 

 ledade skaft fästadt vid en spetsig, nedåt riktad basal- uppsvall- 

 ning. I enlighet med dess ställning i hvilande tillstånd, då näb- 

 ben är riktad utåt och bakåt från stammen, med mandibelsidan 

 (avicularie-mynningen) vänd nedåt och hjessan uppåt, är skaftet 

 infästadt på nedre sidan af aviculariet i samma plan som det- 

 tas mynnings-area eller endast obetydligt högre, i hörnet till 

 den hvälfda nacken. Näbben intager något öfver en tredjedel 

 eller ända till hälften af aviculariets längd. Sedt från sidan 

 (Tafl. XVIII, fig. 10, 12 och 16) visar aviculariet som vanligt 

 en snedt gående tvärlist, hvilken utmärker skiljoväggen mellan 

 näbben och den egentliga avicularie-kaviteteu. Vid denna skiljo- 

 vägg är äfven avicularieryggen inböjd. Näbbens kanter äro 

 jemnt böjda eller utdraget /S-formiga. Någon gång ser man dem 

 vara fint tandade i närheten af mandibel-fästet. Mandibelns 

 form är aflångt triangulär; dess spets är starkt inböjd. Sedt 

 ofvanfrån (figg. 14 och 15) visar sig aviculariet spetsigt ovalt. 

 Det skulle då, såsom Busk anmärkt, äfven visa en annan ka- 

 rakter, nemligen ''surface granulär or areolated" ; likväl beror 

 detta blott af tydligare markerade intryck för muskelfästena på 

 avicularie-väggens insida och förekommer, om också i mindre 

 grad, äfven på de öfriga arternas avicularier. 



Emellertid äro äfven dessa organer underkastade variatio- 

 ner. För det första får man naturligtvis en olika bild utaf dem^ 

 allt efter den riktning, i hvilken de betraktas. Serskildt vilja 

 vi påpeka deras utseende snedt från sidan (fig. 13), hvilket till 



