SMITI', KUri'ISK I'OH'IKCKN. oIVKK SKAM). II A |s-H lO ( )/,( ) i;i( .'{41 



af 011 typisk />'. (irti-ii/arin, iiicn tili silt aiit;il, t\a |ia, Inarsida, 

 (K'li tili sin riktnini^, alla. sliillda IVaiiiat ncli <|('t ncdic [»aret 

 likt.adt in (ilVcr iiiyniiiiiLjs-arcaii, (itVerensstäniiiia de mera, iiif«! 

 det vanliga, förhållandet pa en /A flah('.ll(d((. J)e yngre djur- 

 luison pa dessa stammar öfvergå dock äfven i detta liänseendf 

 till den förstnämnda formen, då det öfre-yttre borstet blifver 

 mera uppåt-riktadt och till sin form och ställning far utseendet 

 af en spetsig förlängning utaf djurhushörnet, under det att ett 

 af de inre borsten försvinner. Här vid basen af stammen äro 

 dennes delar ytterst korta: — från hvarje djurhus uppstå tvenne 

 yngre genom enkel knoppning, af hvilka senare det nedre (äldre) 

 böjer sig mera åt sidan såsom bas åt en gren, medan det öfre 

 (yngre), som har sitt fäste i toppen af det förstnämndas bak- 

 sida, tillväxer mera såsom en fortsättning af stammen uti det- 

 tas riktning. Från båda de yngre djurhusen fortgår seder- 

 mera en liknande knoppning med omvexlande grenbildning åt 

 höger och venster. Inga rottrådar utvecklas i detta stadium; 

 men stammen styrkes i grenvinklarne, på det sätt att hvarje 

 djurhus (liksom vi redan sett i topparne på en Bicellaria) från 

 sin nedre del sänder en process till basen af det nedersta djur- 

 huset på andra sidan af grenvinkeln, hvilken process der mötes 

 af en liknande ehuru mindre. Djurhusen tilltaga i storlek och 

 isynnerhet i längd, så att vi redan på dessa små stammar se 

 mynnings-areor med 0,18 mms. bredd och ungefär tre gånger 

 detta mått i längd. På samma gång få de yngre af dessa djur- 

 lius nedom mynnings-arean en rörformig del mera utvecklad, 

 mest dock på de äldsta husen i hvar grenbildning. Då stam- 

 men hunnit så långt i sin utveckling, uppträda äfven oviceller. 

 Dessa äro här, liksom på de öfriga formerna inom denna grupp, 

 sessila, fastvuxna till hela den tvära toppen af mynnings-arean ; 

 men under sin tillväxt visa de sig mera utvecklade i närheten 

 af dennas öfre-inre hörn, hvilket förhållande häntyder på en 

 öfverensstäramelse med de skaftade ovicellerna, som vid nämnda 

 hörn hafva sitt fäste. Avicularierna hafva typisk form, plats 

 och ställning; de äro dock små, 0,18 mm. i längd. 



