SMITT, KKI'I'ISK l'di; l'KCKN, (")l''VKIt SKWIi. II A !■ s-|i |( "l i )/,()K U . .'iTf) 



/'7//N//'/t/-raiiiilji'ii ;ir\'(Mi kiiiiii;i ii|ip''(;i ;^i'iii»iii rn ciikcl kiiii|i|iiiiiit.' 

 (af iuuli'ii, ordniii^cii ). lliuii ilcssa .s(dsiiii(lära (irjiaiicr iiinm ko- 

 lonien förckoinnKM- |t;i soinliLia furinoi" (mi i'ijttradsbildnin^, soni 

 tili sin uppkomst likaledes iir att. ställa vid sidan af djurhusen. 

 1 kanten af utvecklingsranden uppstår nemiisen stundom') genom 

 samknoppsklyfningen slutna irir, som bilda eii starkare rand pa 

 dessa bladformiga, u|)presta kolonier, och de egentliga rottrådarne 

 utvecklas genom enkel knoppning från dessa, hvilka dessutom 

 iifven sjeltVa kunna förlängas och tillväxa nedåt. En liknande 

 ställning intaga avicularierna på Carbasea avmäta'^; men för att 

 afgöra dessas inorphologiska motsvarighet forrlras en undersök- 

 ning af deras utveckliugssätt. 

 Slägtet 



Flustra (Lin., Lam.) 



visar sig i nordens haf under två olika grundformer för sina djur- 

 hus: den ena rätvinkligt fyrkantig (parallelipipedisk), den andra 

 tungformig (badkar-lik); men utvecklingen sammanbinder dessa 

 former med hvarandra, hvarigenom en urskiljning af flera släg- 

 ten synes onaturlig. Af den första formen uppträder vid Skan- 

 dinavien 



Fl. memhraiiacea 



serdeles allmän isynnerhet på de mindre djupens Lamiri arior. I 

 de rent arktiska regionerna synes den deremot saknas, att döma 

 efter Riks-Musei samlingar, och Särs anför den ej heller från 

 Finnmarken, der emellertid Danielssen säger den förekomma, 

 ehuru sällsynt. 



Hvarken avicularier eller oviceller äro kända för denna form : 

 dess ägg- och spermatozoid-bildning finner man uti djurhusen. 

 Den representerar också ett det minst utvecklade, mest Ålcyonid- 

 lika Cy«7osto?n-stadium, utbredd som en tunn, nätlik skorpa. Så 

 allmänt bekant som den redan länge varit, vilja vi blott till- 



') Se här nedan Flustra. pa2}yr€a, Tafl. XX, fig. 10, 

 2) BusK: Cat ]. c, p. 50, Tab. L, figg. 1, 2. 



