SMITT, KKITISK l'tJliTKC K N. OlVKH sKAM), 1 1 A l'S-11 U V()/,() I. H . 'M)\ 



exemplar, vi ii|i|uiiätt, \iil sin has hall m lircild af (),().")."> iiiiii. 

 AL lineata (loiiMiiot vuil' don större. Största bredden pa dess 

 mynninü;s-are()i-, livilka. dossiitoni ätVcn i tVirhallandc till länf^den 

 äi'O bredare, kan ii|)|)niätas ända till 0,26 inni. Borstens antal 

 (7 — 11) är mindre, och dessa, äro alla, mera uppåt resta och 

 med riindt lumen. (3vicellernas bredd är |ia denna l'orm 0,2.'i 

 mm. AvMcularierna äro dock. i allmänhet större och bredare: 

 det otVannämnda måttet för dem stiger här ända till 0,09 mm. 

 Men mellan alla dessa m.ått och förhållanden, kunna, som 

 nämndt, flerfaldiga öfvergåugar framdragas, och så är det ock 

 med den mest framträdande formskillnaden, hvilken är att hemta 

 från ovicellen men låter förklara sig så^Som en åldersförändring, 

 om man jemför ovicellerna på mera utvecklade och fullstän- 

 diga kolonier af en M. lineata. I början äro nemligen ovi- 

 cellerna jemnt runda, med en jemnt böjd eller vid midten mot 

 mynningen spetsig tvärlist öfver midten af ovicellen eller närmare 

 mynningsranden. Med åldern och utvecklingen (så att denna ka- 

 rakter som vanligt starkare framträder på de yngre delarne af en 

 äldre koloni) höjer sig emellertid ovicellens midt, och den får då 

 på sin framsida ifrån mynnings-randen ett trekantigt, stundom 

 t. o. m. konkavt fält. Under den fortskridande förkalkningen 

 (fig. 23) ser man ofta på livar sida af ovicellen en fläck, som 

 påminner om en liknande teckning på ovicellerna till Cellularia 

 scahra. Såsom vi skola se, är denna ovicellernas utvecklings- 

 förändring med alla dess olikheter — - stundom skenbarligen kon- 

 stanta och karakteristiska för en eller annan koloni — inga- 

 lunda egendomlig för M. lineata, utan återfinnes på flera former 

 inom detta slägte. Med ovicellens utveckling såväl på M. cra- 

 ticula som pä M. lineata vrider sig vanligen avicularie-spetsen, 

 som annars är tillbakavänd, framåt (mot koloniens periferi). 

 Likväl beror detta äfven af utvecklingen utaf den proxiraala 

 djurhusdelen, ofvan hvilken aviculariet uppstår, så att der denna 

 — såsom i allmänhet på de yngre delarne af de mindre kolo- 

 nierna — är mera utvecklad, der har ock aviculariet mera plats 

 att bibehålla sin ursprungliga riktning och är då snedstäldt. 



