SMITT, Klill'ISK l'olt I r.CKN. olVKIt sKWD. II \ I s- lim ( )/,( )i: II 407 



j'11 il/. /'oinl/(//i { A\A)\':\i), iivilkcn vi s.ilrdcs liiiiia iilvcii iiinm ilciin;i 

 toriiiiiniiJii .säsoiii ett iitvccklinjisstadiiiiii, ty ii|i|)ti-iiil;niilct af tvenm- 

 ii\'iciilari(M" |);i livarjc iljui'lins och ilen lianlaic tVirkalkniii'-'cn lik- 

 som dcM mera re>iuli('ia radstiilliiingfii tVir djurliuseii uio endast 

 älders- och tillväxt-fiiriindringar, de båda senare äfven beroende 

 af växtstället. Detta l)indrar dock icke, att man vanligen kan 

 skilja en hithörande M. Puiälletu frän den, Iivilkcn visat sig så- 

 som ett utyecklingsstadiuiu till M. imicornis, ty inom M. Fle- 

 ■J/i^/?(;/^-gruppen saknas sällan mynnings-areans pioxiinala utvidg- 

 ning, åtminstone på någon del af kolonien. 



Från denna form kan man spåra en mängd öfvergångar till 

 den typiska M. trifoluun, utmärkt såväl genom den klöfverbjads- 

 lika formen på den del af mynnings-arean, hvilken ej öfverdra- 

 gits af täcklamellen, som ock genom den större utvecklingen af 

 det bakre borstparet (fig. 37) — det främre af dessa vid myn- 

 nings-areans främre ända qvarblifna borstpai' felas vanligen vid 

 ovicellens utveckling — och den mera konstanta tillvaron aftveune 

 avicularier på hvarje djurhus. , Enligt BUSKS ofvan anförda teck- 

 ning kunna dessa avicularier utvecklas så starkt, att de snarast 

 påminna om förhållandet med M. discreta, hvilket vi dock ej pa 

 nordiska exemplar fått observera. Byggnaden af skiljoväggarne 

 mellan djurhusen är här densamma (fig. 38), som den vi förut 

 omtalat vid M. lineata, men de der nämnda, slutna mellanrum - 

 men äro här mera utbredda inåt längs djurhusens fästsida, hvil- 

 ken dessutom ofta hårdare förkalkas. 



Slutligen kan denna art med ökad tillväxt och förkalkning 

 uppträda med lika många föränderligheter i sitt utseende, som 

 dem vi ofvan påpekat om M. lineata. Såsom exempel vilja vi 

 blott anföra en äldre koloni, växande på en Modiola från Nord- 

 sjön (Loven). Från den typiska formen för en M. trifolium se 

 \\ här — hvad dessutom redan synes framgå ur Wests ofvan- 

 uämnda fig. 1, — att djurhusen slutligen förkortas eller sam- 

 manträngas. Mynnings-areorna blifva djupt nedsjunkna (fig. 4), 

 under det att ovicellerna och avicularierna höja sig och i sitt 

 sammanstötande med hvarandra — då aviculariespetsen pekar 



