sMirr, Kuii'isK i(")iri'h;cKN. (")KVKit skwd. ii \i s-iiuvd/oi.ii. 401) 



;if Hl'SK art('ckii;ul sasoiii cii M. I'lciniiiiiii. iiicii siilciiiicra, af ho- 

 nom uppställd såsom oii serskilt ;irt uiidor iiaiiiii at' 



M. miiiax. 



Va TcrcbratuUi från Finnmarken har Prof. Lovii^N ta^it 

 tre mindre men för utvecklingen särdeles upplysande kolonier, 

 som vuxit der i sällskap med Dia.stopora Obelia och DiscoporcUu 

 üerriicana. Afven Doctor A, BOECK eger den bland de tecknin- 

 gar, hviika han godhetsfullt öfverlemnat n)ig till begagnande 

 (fig. 43). 



I sina första djurhus är den, liksom de öfriga, 7aia-formig, 

 stundom med 11 — 12, stundom blott med 5—6 upprättstående 

 borst med rundt lumen i sina mynnings- areors rand, rund eller 

 elliptisk med en djurhuslängd af 0,31 mm.— 0,35 mm. De när- 

 mast yngre djurhusen hafva den proximala delen väl utvecklad 

 och visa redan den väsendtligaste karakteren för artens djurhus- 

 form, ehuru de föga afvika från M. trifolmm Mynnings-arean 

 får nemligen här blott i sin främre ända 5 — 4 randborst (två på 

 hvar sida och ett i den ännu runda spetsen af arean, hvilket 

 senare dock snart konstant försvinner) och blifver baktill utvid- 

 gad, vanligen framom midten med inböjda sidoränder till en lyr- 

 form, som ställer den föga aflägsen från formen för M. trifolium. 

 Samma form (fig. 44) bibehåller också den inre, icke förkalkade 

 delen af mynnings-arean, som dessutom skiljer sig från M. trifo- 

 liiim, derigenom att förkalkningen utbreder sig äfven framom 

 densamma. Så fortväxa djurhusen, till dess mynnings-arean får 

 en bredd af 0,45 mm. och en längd af 0,43 mm., medan den 

 inre, ej förkalkade delen deraf har en bredd af 0,23 mm. Rän- 

 derna höja sig alltmer, så att täcklamellen konkavt sluttar inåt. 

 På den proximala djm'husdelen hafva under tiden avicularierna 

 utvecklat sig. Dessa påminna till sin form och ställning serdeles 

 mycket om dem, vi sett på Bugula Murrayana, blott att de ej 

 äro ledade utan liksom alla de öfriga delarne af kolonien temli- 

 gen hårdt förkalkade allt ifrån sitt fäste. Denna fogelhufvuds- 

 form på avicularierna, med starkt böjd näbbspets liksom man- 



