410 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



dibel (fig. 44), och dessas uppresta ställning skilja lätt denna art 

 från alla öfriga nordiska Membraniporor, men en antydan dertill 

 'finner nian ofta på mycket uppresta avicularier till M. unicornis. 

 Då aviculariet (fig. 43), som ofta händer, är afslitet, återstår 

 dess bas såsom en rundad, ihålig upphöjning,' vanligen med slitna 

 kanter. Ovicellerna voro på dessa kolonier — hvilka dock ej 

 hunnit tillväxa långt och följaktligen i detta hänseende ej kunde 

 bjuda på synnerligen stora förändringar — jcnint runda, granu- 

 lerade liksom djurhusen. 



Med det här påvisade utvecklings-förhållandet mellan M. 

 minax och M. trifolium låter också formförhållandet — karak- 

 terernas betydelse — förklara sig, och vi uttrycka detta lättast, 

 om vi jemföra det med förhållandet mellan M. unicornis och 

 M. lineata. 



Sammanställa vi nu de tre former, vår nordiska fauna eger 

 af M. Flendngii-gryiTpTpen, innehålla de åtminstone en vigtig an- 

 tydan till förklaring af den betydelse, man har att tillägga olik- 

 heterna i avicularieformen inom Bryozo-grupper, hvilkas former, 

 för öfrigt stå nära vid hvarandra. Som vi redan vid Flustrorna 

 anmärkt, uppträda dessa organer först — vanligen på de för 

 öfrigt lägsta, enklaste formerna — i djurhuslik ställning och i 

 det väsendtligaste med bibehållande af djurhusens form. Deras 

 mandibel är då ofta så till storlek som form öfverensstäm mande 

 med djurhusens mynningslock. Denna sin betydelse af att vara 

 morphologiskt liktydiga med djarhusen förlora de först genom sin 

 attagande storlek — hvilken för uppnåendet af samma ändamål, 

 koloniens försvar, synes ersatt genom deras tilltagande uti an- 

 tal — ;- vidare genom mandibelns formförändring från en half- 

 cirkel- eller hästskoform till triangelform, som mer och mer för- 

 länges och böjes i sin spets, hvarigenom deras gripförmåga ännu 

 mera ökas; slutligen undergå de en förändring i sin ställning, 

 hvarigenom de förflyttas från att vara koloniens med djurhusen 

 likställda organer till att snarare blifva de enskilta djurhusens. 

 Största delen af dessa förändringar se vi här samlade inom M. 

 Flemingii-grnppen, under det djurhusformen temligen väl bibe- 



