418 ÖFVEUSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. PÖE.HANDLINGAR, 186 7. 



Flustret membranacea. I sundet vid Köpenhamn finner jag den 

 i riklig mängd på Fucus nodosus . och Mytihis eduUs, med 

 de tydligaste spår af sin uppkomst. Den hårda förkalkningen 

 har till god del försvunnit: kolonien bildar ett tunnt nät, som 

 vid första påseendet rätt mycket påminner om den art, hvars 

 namn Abildgaard efter Müller låtit den behålla. Djurhusen 

 (fig. 47) äro ock rektangulära (parallepipediska),- men mynnings- 

 arean är elliptisk, bredare eller smalare liksom på M. monosta- 

 chys — det förra då en djurhusrad skall fördubblas — och be- 

 gränsad af en tunn men granulerad rand, ungefär såda,n denna 

 visat sig på Cellularia PeacJiii. Proximalt om mynnings-arean 

 qvarstår det ensamma borstet med sin karakteristiska form, så- 

 dant vi nyss ofvan anmärkt detsamma. Stundom finner man 

 också den proximala djurhusdelen mera utvecklad och af samma 

 utseende som på de kortare djurhusen inom arktiska kolonier. 

 Ännu mera framträder likheten mellan dessa genom den förkalk- 

 ning, som bibehållit sig på mynningslocket. Vi sakna den i haf- 

 vet vid Bohuslän och Norrige, och dess arktiska ursprung — öf- 

 verensstämmande med den af Prof. Loven framställda förkla- 

 ringen af Ostersjöfaunans karakter — bestyrkes ännu mera ge~ 

 nom det sällskap, i hvilket den här förekommer, då den är åt- 

 följd af en M. trifolium i ett Pouilletii-&tdkå\\xm, sådant vi an- 

 nars endast träffa på de största djupen och i de arktiska regio- 

 nerna. I det inre af Östersjön går den så långt upp, som dit 

 Zostera marina, Fucus nodosus och Mytiliis edulis följas åt, och 

 här kan man gradvis spåra ännu vidare förändringar, utan tvif- 

 vel förorsakade af vattnets mindre sälta. Der blifver nemligen 

 (fig. 48) förkalkningen allt svagare och svagare; men granula- 

 tionen förblifver lika tydlig såväl på mynnings-areans rand och 

 på den lilla rest af öfre djurhusvägg, som omgifver denna, som 

 ock på mynningens lock. Djurhusen mista sitt borst, och den 

 proximala djurhusdelen saknas mera konstant. Ett motsvarande 

 stadium synes äfven hafva förelegat BUSK såsom en starkare 

 brack-vattens-förändring af den sydliga M. mono stacht/ s, enligt 

 hvad synes framgå af hans anmärkning till beskrifningen af denna 



