436 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1867. 



Munnens och analöppningens lägen äro som hos Spatangoi- 

 derna, deras byggnad deremot är helt och hållet skiljaktig. 

 Analöppningen ligger hos de flesta Spatangoider excentriskt inom 

 anah'ingen, hos Amphidetus och Brissopsis öfver centrum, hos 

 Spatangus nära detsamma, och hinnan är täckt af olikstora plåtar 

 i tre serier, den yttre seriens störst. Annorlunda förhåller det 

 sig hos Leskia, som inom analringen har en krets af stora, nästan 

 likstora trehörniga plåtar, mellan hvilkas rundade spetsar anus 

 är centl-al, omgifven af lika många, mycket små papiller. För- 

 hållandet erinrar om de fem kalktänder, med hvilka anus är be- 

 väpnad hos vissa Holothurier: Mülleria, Thyone m. fl. 



Men ännu mera afvikande är munnens byggnad. Hos alla 

 hittills kända lefvande Spatangoider sänker sig det bakre interam- 

 bulakrets främsta plåt, antesternalplåten, nedåt, och bildar en 

 nedhängande, framåt något bågformig underläpp, medan peristo- 

 miets öfriga ränder, updragna mot skalets inre, utgöra en bred 

 båge, som någon gång, t. ex. hos Amphidetus, invändigt visar 

 sig oliksidigt femkantig. I bildningen af detta peristoms sidor 

 intaga ambulakrernas plåtar större stycken än interambulakrernas. 

 Munnhinnan derinom, ganska smal vid läppens rand, är framtill 

 och vid sidorna bred, och belagd med tre till fem rader af plåtar? 

 ej aldeles regelbundna inom hvarje rad, och aftagande i storlek 

 ju närmare den ovala, på tvären intill labium belägna munnöpp- 

 ningen. Hos Leskia deremot är peristomiet noga femhörnigt; sam- 

 manträngda och smala stöta ambulakralplåtarne endast till dess 

 vinklar, medan sidorna bildas af de vida bredare interam bulakral- 

 plåtarne, och munnen, central derinom, är tillsluten af fem lika 

 stora trehörniga plåtar. 



En sådan munn förekommer icke hos någon lefvande Echinid, 

 men väl hos en aflägsen grupp af Echinodermer, den äldre silu- 

 riska tidens Cystideer. J. A. Gyllenhahl *), den förste, som 



*) Johan Abeaham Gyllenhahl, äldre broder till den berömde entomologen, 



född -^j 1750, död säsom Bergmästare 1788, skref i sitt tjugoandra år sin 



■ för den tiden serdeles märkliga afliandling: Beskrifning på de säkallade 



ki-ystalläplen och kalkbollat, såsom petrificerade djur af Ecliini genus, eller 



dess närmaste slägtingar, Kongl. Vetenskaps-Akademiens Handlingar, 1772, 



