564 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



ett, för ett växtätande djur föga naturligt sätt. ^ Den närmare 

 upplysningen öfver detta ämne synes mig så märklig, att den på 

 allt sätt förtjänar liungöras, ehuru det visserligen kan sägas, att 

 det sedan äldre tider varit allmänt kändt eller omtaladt bland 

 dem som sköta boskap. Men fastän det visserligen varit anfördt 

 i böcker och sannolikt äfven varit sedt af en och annan veterinär- 

 kunnig person, så tyckes det dock icke hafva blifvit riktigt upplyst 

 och bekräftadt eller med full säkerhet kändt af Zoologer och 

 Fysiologer i sednare tider. Åtminstone har jag ej funnit det 

 närmare omtaladt i de böcker, jag rådfrågat, och ej heller träffat 

 någon vetenskapligt bildad person, som kände det annat än såsom 

 en bland allmogen gängse saga. Det skall nämligen vara allmänt 

 brukligt hos landtfolket i flera af Sveriges landskap, att binda 

 kor, som äro färdiga att kalfva, för att hindra dem från efter- 

 bördens förtärande. Men de tyckas ej vara många som sett, att 

 den verkligen blifvit uppäten. 



För mig har ofvanstående redogörelse ej blott Interesse så- 

 som bekräftelse på ett märkvärdigt fysiologiskt faktum; den blir 

 äfven en anledning att här söka rätta ett begånget fel, då jag i 

 en år 1862 i Kongl. Vetenskaps-Akademiens Handlingar tryckt 

 afhandling om Aristotelis djurarter (särskildt öfversatt på ty- 

 ska 1863) behandlat denne författares uppgift, att honorna af 

 häst och hjort förtära efterbörden, såsom en ogrundad folksaga, 

 hvilken han med alltför stor lättrogenhet upptagit. Han har 

 dock uppenbart omtalat den allenast efter andras uppgifter. Om 

 kor och andra däggdjurshonor lemnar Aristoteles icke samma 

 underrättelse. — Då jag under arbetet på denna afhandling fann 

 nämnde uppgifter hos Aristoteles, var ett sådant förhållande 

 mig alldeles obekant och föreföll mig rent af otroligt eller orim- 

 ligt. Likväl frågade jag veterinärkunniga personer härom, men 

 fick blutt den upplysningen, att detta omtalas om kor bland all- 

 mogen på flera ställen i landet, hvarför man plägar binda dem 

 på nyssnämnda sätt, samt att det varit anfördt i en del äldre 

 veterinärböcker, men är utelemnadt i (åtminstone flera af) de 

 nyare. Ej heller träffade jag någon, som af egen erfarenhet 



