LlNDaVIST, OM EFTEKBÖRDENS FÖRTÄKANDE AF HUSDJUR. 565 



kunde lemna den ringaste upplysning häröfver. Jag ansåg alltså 

 berättelsen för en fabel och satte Aristotelis uppgift i jämn- 

 bredd med flera andra, lika otroliga, hvilka han, utan att deröf- 

 ver yttra sitt tvifvel, omtalar efter andra uppgifter eller efter 

 den då gängse folktron. 



Sedan min afhandling om Aristotelis djur var tryckt, 

 både på svenska och tyska, fann jag likväl (år 1864) en kort 

 notis, att man nyligen observerat, att en ko(? eller annat idis- 

 lande djurs hona?) uppätit efterbörden '), hvilket gjorde, att jag 

 ånyo sökte upplysning öfver detta ämne och kom att tala deroni 

 med Doktor Lindqvist, som väl då för tillfället icke kunde 

 lemna andra underrättelser derora, än de ofvananförda, som jag 

 redan erhållit af andra; men han ansåg dock ämnet vara värdt 

 att närmare undersöka, isynnerhet som det var allmännare och 

 med full säkerhet kändt, att honorna af hundar, svin och en del 

 gnagare pläga uppäta efterbörden. Han har nu under ett par 

 års tid verkställt de talrika undersökningar, på hvilka ofvanstå- 

 ende uppsats är grundad, och deiigenom satt utom allt tvifvel en 

 omständighet, som skulle tyckas höra till de mindre sannolika i 

 naturen. 



^) Jag har förlorat anteckningen öfver stället, hvarest denna notis var införd, 

 och kan ej nu återfinna det; sannolikt var det i en tidskrift. — Notisen 

 måste ha varit ganska kort och föga upplysande. 



