EDLUDJD, OM LJUSBÅGENS ELEKTKOMOTORISKA KRAFT. 643 



Serien 3. 



Till polspetsar användes i denna serie kol, som utsågades 

 nr ett sönderslaget stapelkol. Det syntes. vara lösare än det 

 kol, som begagnades i serien 1. 



Försöket 9. Stapeln bestod af 66 elementer. Vid upp- 

 inätning erhölls M=7,b6 och ^=13,48. 



Då 2 tum af rheostaten voro insatta i ledningen, och eu 

 ljusbåge af 4 skaldelar var bildad, visade tangentbussolen ett 

 utslag af 34*^. Vid samma strömstyrka erhölls: 



Bågens längd = 4 skaldelar; dess motstånd — 11,0 

 d:o d:o =2 d:o ; d:o d:o = 9,5. 

 Häraf erhålies: a = 8,0 och 6 = 0,75. 



Derefter bestämdes åter elektromotoriska kraften och mot- 

 ståndet; den förra, JE, var =: 15,34 och det sednare, iyr=8,51. 

 T medeltal var således vid detta försök: J/=8,04 och £'=14,41. 



Häraf kan man beräkna D^^^^. £=0,380^=5,48. 



Försöket 10. Af stapeln användes 25 elementer, hvilka 

 gåfvo tydlig ljusbåge. If befanns lika med 2,55 och £=5,49. 



Försöket 11. Stapeln bestod af 20 elementer, men med 

 dessa kunde ingen ljusbåge frambringas. M uppmättes och be- 

 fanns vara = l,99 oeh £ = 4,23. 



Serien 4. 



Till polspetsar användes koppartrådar. 



Försöket 12. Stapeln utgjordes af 66 elementer. Dess 

 elektromotoriska kraft befanns = 16,35 och ledningens motstånd 

 M= 8,45. 



Då 2 tum af rheostaten infogades i ledningen och ljusbågens 

 längd var 4 skaldelar, gjorde tangentbussolen ett utslag af 

 46"30'. Vid samma strömstyrka erhölls: 



Bågens längd = 4 skaldelar; dess motstånd = 4,9 

 d:o d:o =2 d:o ; d:o d:o =4,6. 



Häraf erhålies « = 4,3 och 6 = 0,15. 



