KORUENSKIüLD, LAXMANNIT. 659 



vauquelenit, torde utgöras af detta ämne. I början förmodade jag 

 till och med, att det af mig undersökta fossilet utgjordes af samma 

 mineral, som det, bvilket analyserades af Berzelius (i hvilken 

 händelse Berzelius skulle hafva öfversedt ämnets fosforsyre- 

 halt), men vid en närmare pröfning af olikartade, för vauque- 

 lenit ansedda mineralier, fann jag, att en del af dessa äro med en 

 halt af omkring 60 proc. blyoxid och 10 proc. kopparoxid nästan 

 fosforsyrefria, andra åter hälla med en nära oförändrad halt af 

 blyoxid och kopparoxid ända till 16 proc. fosforsyra. Någon 

 art af isomorfi tyckes således här ega rum emellan fosforsyran 

 och kromsyran. Kanske kunna dessa mineraliers sammansätt- 

 ning uttryckas genom den gemensamma formeln: 



a(RJH')='P + bR3Cr2, 



hvilken, om R = §Pb+-J-Cu, fordrar: 



Pb.... 61,45 Pb 58,27 



Cu 10,94 Cu 10,38 



Cr 27,61 P 27,82 



100,00 H 3,53 



100,00 



Laxmannitens formel skulle, på detta sätt tydd, blifva: 



(RSH^j^i' + 2R^Cr^ 



och fordra: 



Blyoxid 60,39 



Kopparoxid 10,75 



Kromsyra 18,41 



Fosforsyra 9,27 



Vatten 1,18 



100,00. 



Ofvan anförda förmodan, att ett slag af isomorfi skulle ega 

 rum emellan R^P och R-'Cr-, understödes i viss mån af den på- 

 fallande likheten i axelförhållandena hos följande ämnen: 



