682 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHANDLINGAR, 186 7. 



linen blir alldeles påtaglig. Man kallar dem derföre också med 

 ■gemensamt namn: plastiska leror ^): krukmakarlera, piplera. 

 valklera, skifferler m. m. Hit höra våra posttertiära leror, 

 hvarfvig lera och hvarfvig mergel, svart lera och åkerleror, 

 -samt nutidens aflagringar, som omfatta såväl åkerleror som 

 svämraleror. Dessa lerors utbredning har, som bekant, blifvit 

 ■närmare känd genom Rikets geologiska undersökning. Talrika 

 analyser dera äro äfven meddelade i de beskrifningar, som åt- 

 följa de hittills af trycket utgifna kartorna, och dessa analyser 

 bestyrka tvifvelsutan riktigheten af det påståendet, att dessa 

 leror vid sin bildning undergått en kaoliniseringsprocess i stor 

 ■skala. Jag har gjort mig mödan att af 54 meddelade ana- 

 lyser beräkna syreförhållandet af M(Äl,Fe) : Si : H, hvaraf fram- 

 går, att detta i aUmänhet närmar sig till de för olika kaolin- 

 arter funna förhållandena. Resultatet af denna beräkning är 

 utfördt i nedanstående tabell; de flesta analyser tillhöra leror 

 frän Mälaredalen, endast några få äro af leror från mellersta 

 Westergötland. Nummern efter namnet på leran betecknar det 

 häfte af kartbeskrifningen, der analysen återfinnes. Vid svamra- 

 leran är vattenhalten i allmänhet icke angifven i tabellen, emedan 

 den i analysen endast varit utförd tillsammans med de i denna 

 lera talrika organiska lemningarne och således oftast utfallit all- 

 deles för hög. För öfrigt inses väl, att resul täterna endast 

 kunna ega ett approximativt värde, då ingen hänsyn kunnat 

 tagas till de enatomiga baserna, hvilkas qvantitet dock i all,- 

 mänhet är ganska obetydlig -). De äro endast med ett par un- 

 dantag verkställda genom dekoraposition af leran med saltsyra, 

 hvilket är ganska anmärkningsvärdt, då de vattenhaltiga lerjords- 

 ■silikaterna i allmänhet ansetts olösliga i denna syra. 



Enligt Rammelsberg '^) skulle saltsyra i allmänhet endast 

 förmå utdraga något lerjord och jernoxid. Här har dock sili- 

 icatet påtagligen blifvit i väsentlig mon dekomponeradt. 



') Q,VENSTEDT, Mineralogie, s. 381. 



-) Analyserna äro äfven utförda af flera olika personer, livijket också bör tagas 



i betraktande. 

 ^) Mineralcbemie s. 572. 



