690 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD FOKHANDLINGAR, 1867. 



låter sig icke göra, då man ej vet, huru stor del af jernet, som • 

 är närvarande som oxidul. 



Förloppet vid kaolinbildningen åskådliggöres, om man be- 

 räknar de båda fullständiga analyserna med antagande af ler- 

 jorden som enhet, hvilket, som man vet, är berättigadt, då detta 

 ämne undergår den minsta förändringen. Man erhåller då: 



Skiffer. Lera. 



Kiselsyra 50,26 19,87 —30,39 



Lerjord 10,00 10,00 



Jernoxid 6,08 1,20 —4,88 



Kalk 0,59 0,59 



Talk 2,34 0,64 —1,70 



Kali 0,82 0,00 —0,82 



Vatten 4,04 4,89 +0,85. 



Härutaf finner man, att medan lerjords- och kalkhalten, 

 samt äfven i det närmaste vattenhalten blifvit oförändrade, har 

 skiffern afgifvit mer än hälften af sin betydliga kiselsyrehalt 

 och större delen af jernet och talken samt det befintliga alkali i), 

 men endast upptagit en obetydlig mängd vatten. Detta bör 

 hafva kunnat försiggå endast genom inverkan af dagvattnen, som 

 genomsipprat skiff'erlagren, men anledningen dertill har måhända 

 gifvits af dessa lagers icke obetydliga bitumenhalt; genom det 

 organiska ämnets inverkan på silikatet har jernoxiden reducerats 

 till oxidul och sålunda gjorts åtkomlig för det kolsyrehaltiga 

 vattnet. Att en så betydlig qvantitet qvarzsand kunnat bort- 

 föras ur skifi"ern är ett faktum, som, om den antagna förkla- 

 ringen eljest är riktig, blott ytterligare lägger i dagen qvartzens 

 åtkomlighet för de kemiska agentierna. Beträffande ifråga- 

 varande leras praktiska användning har försök blifvit gjort att 

 bränna densamma i rått tillstånd i ugn, hvarvid den gaf en blå- 

 hvit, fast och tät massa. Huruvida den i öfrigt kan blifva af 

 nytta, må det tillkomma framtiden att afgöra. 



') Undersökning a£ leran pä halt af alkali har dock ej egl rum. 



