SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 45 



miljen CateniceUidce, grundade på koloniformen, som dock endast 

 kan lemna artificiella sammanställningar, sådant han också sjelf 

 förklarat förhållandet vara med det sätt, hvarpå han användt 

 avicularierna och vibracularierna för anordnandet af arterna 

 inom slägtet Lejjralia. 



För att slutligen visa, hvilken riktning åsigterna om dessa 

 djur på senaste tider synas vilja antaga, må det vara nog att 

 anföra ett sådant yttrande som HiNCKs's om Ce/Zepora- arterna 

 (Ann. Mag. Nat. Hist., ser. 3, vol. IX, p. 304): "indeed the 

 "bewilderment increases with the number of specimens examined"; 

 och härmed sammanställa de resultater, till hvilka Särs kom- 

 mit, då han på ett ställe (Forh. Vid. Selsk. Christiania, 1862, 

 p. 147) utan att framvisa någon ny skillnad mellan Escliara 

 och Flustra förklarar sin Eschai^a pahnata skilja sig från släg- 

 tet Flustra endast genom "Polyzoariets rigide, kalkagtige Be- 

 skaffenhed, medens det hos Flustradse er beieligt eller mem- 

 branost — en Characteer, der sikkert ikke kan begründe nogen 

 Adskillelse i to forskj eilige Familier (Escharidse, Flustradas), ja 

 neppe engang i to Slsegter"; och på ett annat ställe (1. c, p. 

 150) säger slägtena Cellepora och Eschara stå hvarandra så 

 nära; "at de paa ingen Maade kunne skilles ad i to forskjsellige 

 Familier "Celleporidse og Escharidse", som BuSK har gjort." 

 HiNCKS och Sars hafva annars gått i Johnstons och Busffs 

 fotspår, och deras nämnda, sceptiska yttranden äro uttryck af 

 svårigheten att på den vägen finna naturliga gränser för Bryozo- 

 grupperna. 



Den engelska skolan å ena sidan, å andra sidan D'ORBiGNY'ska 

 söndringssträfvandena hafva emellertid snart sagdt samma be- 

 rättigande. Formerna äro många, och typer för olikheterna 

 stå rikligen att finna, men de öfvergå i hvarandra på mång- 

 faldiga sätt. För att under sådana förhållanden vinna någon 

 reda, kan ingen annan väg vara säkrare att gå än att följa 

 förändringarne, som här kunna visa en karakter konstant och 

 der en annan. Så är det sannt, hvad redan D'Orbigny sagt, 

 att Eschara-arterna i sin början likna Lepralior — för att här 



