SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 47 



systemet ej färdigt ändå, när vi sakna alla observationer om 

 dylika formers utvecklings-förändringar. Så må man bedöma 

 det förslag till naturligt system, hvilket vi här framställa. 



Som vi nämnt, kan man för de följande formerna urskilja 

 tvenne utvecklings-riktningar. Den en,a, Escharin-typen, har 

 till grundform half-ovala, i allmänhet mera reguliera, nedliggande 

 ' (d. v. s. med sin längdriktning inställda i koloniens tillväxt- 

 riktning) och med sidoställd mynning försedda djurhus. Den 

 andra, Celleporin-typen, har till grundform cylindriska, i all- 

 mänhet mera oregelbundna, uppresta djurhus med toppställd 

 mynning. Båda dessa typer kunna vi återföra, om också olika 

 nära, tillbaka till stadier, der de påminna om flustrinernas 

 byggnad; men den sistnämnda af dem står betydligt längre der- 

 ifrån, och den förstnämnda öfvergår i flera former till stadier, 

 der dess byggnad öfverensstämmer med dennas, utan att vi der- 

 före äro i stånd att i en oafbruten utvecklingsföljd förena dem 

 med hvarandra. Bristerna i var kunskap om deras förändringar 

 göra det dessutom åtminstone ännu omöjligt att med en skarp 

 gräns afskilja de båda grupperna, om vi också med ledning af 

 ofvanstående karakterer kunna hänföra de serskilta formerna, i 

 de stadier vi för närvarande känna dem, närmare typen för en 

 Escharin eller en Celleporin. Lepralia (Johnst.), Hemescliara 

 (Busk) och Esclimrt (Ray) äro de genera, som hittills varit de 

 allmännast gällande såsom uttryck för de olika stamformerna, 

 der djurhusen i sina utvecklingsförändringar till det väsendtliga- 

 ste bibehålla Eschario-karakteren: Cellepora (Lin.), Semicelle- 

 poraria (D'Orb.) och Celleporaria (Lmrx.) skulle hvart och 

 ett hafva sin motsvarande betydelse inom Celleporin-serien. 



Hvad förhållandet till de föregående Bryozoerna beträffar, 

 hafva vi redan inom Membraniporidornas familj sett en form, 

 som af de flesta författare blifvit anförd såsom en Escharin. 

 Den senare typen kan också till sin byggnad förklaras såsom 

 en Flustrin, hvilken fått den öfre sidan (framsidan) af djur- 

 huset förkalkad, så att mynnings-arean inskränkts till gränsen 

 för djurhusets lock. Då vi nu äfven kunna visa, att ett ut- 



