SMITT, KRITISK PÖKTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BBYOZOER. 51 



Härigenom får den vid svag förstoring en äfven vid noggrannare 

 jemförelse betydelsefull likhet med 



Escharii^ora punctata, 



en vid Bohuslän på de mindre djupens alger icke synnerligen 

 sällsynt form, som redan länge bland Prof. Lovens samlingar 

 varit förvarad i Riks-Museum och hvilken jag funnit såväl i 

 Gullmaren som vid Hållö på 7 — 10 famnars djup. Från Eng-- 

 land är den af flera författare uppgifven såsom allmän på ste- 

 nar, ett förekomstställe, på hvilket jag dock icke kunnat finna 

 den. Deremot har Prof. Loven funnit den på en död Cyprina 

 islandica. Från Norge är den anmärkt af D:r Boeck. 



Äfven dennas koloniform är serdeles oregelbunden, och djur- 

 husen vexla efter sin ställning så till längd som form. An äro 

 de parallelt fyrkantiga (fig. 4), än mot sin proximala ända af- 

 smalnande (fig. 6). Från BUSKS Catalogue och Crag Polyzoa 

 äro såväl deras som aviculariernas och ovicellernas byggnad väl 

 bekanta. Blott till jemförelse med den föregående formen göra 

 vi någr-a anteckningar. 



Den del af djurhusväggen, som på dessa former motsvarar 

 Membraniporornas ursprungliga mynnings-area, upptager här hela 

 djurhusets framsida (fig. 5), jemnt kullrig eller mera plan och 

 vanligen likformigt genombruten af porer (fig. 4), hvilkas ställ- 

 ning i tvärrader tydligen påminner om riktningen af föregående 

 forms porer. Tvärradernas antal vexlar med djurhusens längd.' 

 Porernas antal i hvarje rad är vanligen fyra eller tre; deras 

 form är i ungdomen och vid svag förkalkning fyrkantig, vid 

 hård förkalkning och med åldern fyllas de i hörnen till en rund 

 form. Dä ser man ock stundom, att ectocysten, isynnerhet i 

 randen af djurhusets framsida men här och der äfven på midtel- 

 fältet deraf, växer upp i spetsiga kalktaggar, en form, som på- 

 minner om BusKS fig. 3 på tab. XCVI i Cat. Brit. Mus., hvil- 

 ken figur dock visar en längs midten kölad framsida på djur- 

 husen, hvarföre vi ej med säkerhet kunna hänföra den till denna 

 art, med den kännedom vi hafva derora från nordiska exemplar. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 24. Biliang. ^ 



