60 ÜFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINaAR, 186 7. 



svunna^). Djurhusmynningens bredd varierar omkring 0,13 mm. 

 och är således i allmänhet mindre än den på föregående art. 

 Den minsta djurhusmynning jag uppmätt på P. ciliata var 0,103 

 mm. bred. 



Ovicellerna äro jemnt runda (tig. 13) eller uppåt i den 

 distala ändan trubbigt tillspetsade (fig. 16). Deras ectocyst är 

 typiskt strimmig af radierande fåror och ribbor (fig. 13), som 

 likaledes stundom äfven kunna igenfinnas på djurhusens ectocyst 

 i dessas yngre stadium (fig. 16, det ännu icke färdiga djurhu- 

 set), ett minne från iiJsc/iaWpora-byggnaden ; men ofta saknas 

 denna karakter, och ovicellerna äro då liksom djurhusen krit- 

 matta (fig. 16), gryniga i det yttre ectocyst-lagret och glänsande, 

 släta på det inre, när förkalkningen hunnit så långt. 



Avicularierna vexla så till förekomst som form. Deras antal 

 och plats äro vanligen ett uti ettdera af djurhusens sidohörn 

 med spetsen utåtriktad (fig. 13); men ofta saknar de — såsom 

 förhållandet varit på den koloni af denna art i Hippothoa-växt, 

 hvilken förelegat D'Orbigny vid hans beskrifning af Pyri- 

 ßustrella arctica — liksom de å andra sidan äfven kunna före- 

 komma ett i hvart af djurhusets sidohörn — så som man från 

 denna art svårligen lär kunna afskilja BUSKS Lepralia cali- 

 fornica, der dock avicularierna blifvit mera framflyttade till 

 närheten af djurhusmynningen. Vid sidan af dessa vexlingar 

 står äfven deras olika storlek. Det vanligaste måttet på deras 

 bredd vid mandibelns bas är omkring 0,05 ram. Men dessutom 

 variera de äfven till mandibelns form, som från att typiskt 

 vara spetsigt triangelformig (fig. 13) kan förlängas till borst- 

 form (fig. 16), då de således öfvergå till vibraculariei', sådana 

 de af BUSK blifvit observerade och beskrifna. Att denna för- 

 ändring på vissa lokaler eller under vissa förhållanden kan vara 



*) Anm. Enligt Doktor A. Boecks teckningar kan det mest proximala paret 

 af dessa borst qvarstå äfven vid ovicellens utveckling. Detta har jag emel- 

 lertid icke varit i tillfälle att observera, då, ovicellens myuningsrand vanligen 

 (figg. 13 och 14) fortsätter sig öfver djurhuset proximalt om dettas myn- 

 ning och der begränsar en halfmånformig, mot djurhusmynningen konkavt 

 sluttande area, inom hvilken den halfmånformiga poren inneslutes. 



