62 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAP. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



Den förekommer icke sällsynt vid Spetsbergen — dock ej 

 så allmänt funnen som den typiska formen — isynnerhet på skal 

 af döda Myor och på stenar; och redan de yngre djurhusen 

 äro straxt vid sin färdigbildning hårdt förkalkade. Man må 

 uppfatta dess förhållande till den typiska P. ciliata huru som 

 heldst — ■ i jemnbredd med andra Eschariners mera tydliga form- 

 förändringar af samma slag kan jag icke finna detta förhållande 

 betyda någon artskillnad — ; det kan måhända kasta ljus öfver 

 förhållandet mellan Cragens L. megastorna, hvilkén jag dock 

 endast känner efter BUSKS, CVa^ Polyzoa, och P. Malusii, som 

 tyckas på samma sätt stå hvarandra nära. Vi se åtminstone, 

 att midtelporen, huru vigtig karakter den. än må vara, ej alltid 

 såsom sådan kan användas. Att detsamma gäller om de öfriga 

 porerna, finna • vi här, liksom förut vid Membranipora nlono- 

 stachys, der dock förkalkningsgraden långt mindre kunde inverka. 



En annan form, hvars djurhusbyggnad är sä öfverensstäm- 

 mande med den på Porina ciliata, att man svårligen skall kunna 

 finna annat än ett mer eller mindre i variationerna till artskill- 

 nad, är en PJschara-YSixt, hvilken jag fått tillfälle undersöka vid 

 Köpenhamns Zoologiska Museum, der den förvaras, tagen i Me- 

 delhafvet, Med Jllschara-vsniten har emellertid medföljt en för- 

 ändring af djurhusmynningens form (fig. 18), hvilken vi dock 

 redan på den typiska Porina ciliata sett antydd. Djurhus- 

 mynningen, hvars största bredd är ungefär 0,15 mm., får nem- 

 ligen till sin form en större cirkeldel — ■ proximal-randen blifver 

 följaktligen mindre, temligen konstant något konkav — ■; den 

 blifver också insjunken; men detta är här en följd af den di- 

 stala djurhusändans mindre utveckling i förening med en större 

 utveckling af de närmast yngre sidogrannarnes sidohörn, hvilka 

 stöta tätt intill denna mynning, i hvilken följaktligen tvenne 

 skiljofåror mellan djurhusen från hvar sida inmynna. Den half- 

 månformiga midtelporen är temligen stor men stundom otydlig 

 och tillslutes liksom djurhusmynningarne på de äldre delarne af 

 -Stammen. De öfriga porerna äro jerant spridda: störst äro de 

 i raden längs djurhusens skiljofåror, i hvilka senare en sekundär 



