66 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



i Nordsjön genom ett för dem troligen fremmande öfverdrag får 

 en gulbrun färg. 



Skillnaden i storlek träffar emellertid liufvudsakligen endast 

 den nedliggande djurhusdelen, ty den uppskjutande mynnings- 

 delen har ungefär lika stor diameter (—- 0,15 mm.) åtminstone 

 på tvären. Förhållandet är nemligen här (fig. 23), att denna 

 mynningsdel vanligen är upptill distalt-proximalt inknipen och 

 har den proximala sidan nästan plan allt från sin bas. Härtill 

 kan man emellertid äfven på den mindre varieteten finna en och 

 annan antydan, om också obetydlig, liksom man på denna större 

 varietet stmidom ser mynnings-cylindern temligen jemn och helt 

 rund. Mera konstant synas deremot de båda varieteterna af- 

 vika från hvarandra i den tubformiga midtelporens ställning. 

 Den större varieteten har den nemligen ofta snedställd åt ena 

 sidan på en uppsvallning af den proximala delen utaf mynnings- 

 cylindern. Och, hvad ännu mera är, med detta förhållande ser 

 man också poren och uppsvallningen kmina utveckla sig till ett 

 avicularium, hvars spets riktas snedt upp emot djurhusmynnin- 

 gen (ungefär som på den äfvén af Busk beskrifna Eschara di- 

 stoma) och som vid mandibelns ledgång har en bredd af 0,05 

 mm. Afven den distala sidan af mynnings-cylindern sväller ofta 

 upp och kan då till och med förekomma kölad och får liksom 

 den proximala sidan en rund por. Dä oviceller för öfrigt tyc- 

 kas saknas, hafva vi troligen att i den sistnämnda uppsvallnin- 

 gen se deras motsvarighet. Till följe af de mera tätt sittande 

 porerna och den hårdare förkalkningen på nedliggande djurhus- 

 delen, har denna ett mera nätlikt utseende, hvilket dessutom 

 redan på de mindre förkalkade, yngre djurhusen visar sig, der 

 ectocysten är förtjockad uti anastomoserande ribbor, hvilka som 

 vanligt tydligast framträda vid djurhusens sidor. Kolonierna af 

 denna större varietet (fig. 24) utmärka sig slutligen åtminstone 

 delvis genom en söndring i nästan jemnbreda förgreningar, som 

 gör dem redan för det obeväpnade ögat igenkänliga från de öf- 

 riga i skorpor utbredda Eschariner, i hvilkas sällskap de före- 

 komma. 



