SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 75 



förra formen, och dess mandihel liar ofta en tillspetsad form. 

 Djiirhuset liksom ovicellen har en tunnare ectocyst. Den se- 

 nare, som vanligen prickas fingerborgslikt af fördjupningar i 

 ectocysten (ett minne efter porer), visar stundom samma teck- 

 ning af lister som på den föregående formen; men ännu oftare 

 saknas denna här. Slutligen utmärker sig denna form vanligen 

 genom djurhusens betydligare storlek, så att man stundom kan 

 finna dessa af 1^ mras. längd. Likaledes synas avicularierna 

 teraligen konstant visa en bredd af 0,08 mm., den största bredd 

 vi mätt på dessa organer till Escharella porifera. 



Anm. Mot deima byggnad finna vi iugen säker skillnad i Ål- 

 ders beskrifning och figur af Eschara Landsborovii i enkel och 

 dubbel Hernes chara-VRTt från England, ty de enligt honom tyd- 

 liga porerna på ovicellens ectocyst kunna svårligen gifva någon 

 artskillnad utan visa snarare ett förhållande till vår arktiska 

 majuscula-form, som motsvarar förhållandet mellan vår typiska 

 porifera och minuscula-fovmfiii. Artnamnet Landsborovii var 

 emellertid ursprungligen tilldeladt en annan form inom denna 

 familj och kan således icke utan fara för förvexling här använ- 

 das. Det återstår dessutom, innan man med säkerhet, och isyn- 

 nerhet utan jemförelse med original-exemplar, kan identifiera 

 den arktiska formen med den af Ålder beskrifnå, att finna 

 densamma r de mellanliggande boreala trakterna. 



Ännu mera egendomligt är emellertid utseendet af E. po- 

 rifera, då den platta formen får en motsvarande mynningstand, 

 i hvilken form vi då benämna denna art E. cancellata. Här 

 äro då sidoprocesserna i djurhusmynningen (fig. 40) vanligen 

 mindre utvecklade, och i de flesta fall (fig. 41) försvinna de. 

 Den förut konkavt böjda proximal-randen af den primära djur- 

 husmynningen blifver konvex och inväxer slutligen i form af en 

 lag, spetsig tand, hvarifrån den nu deremot i en konkav böj- 

 ning åt hvartdera hållet öfvergår i mynningens sidoränder. Djur- 

 husmynningen blifver också härvid kortare, elliptisk, med längd- 

 riktningen ställd på tvären. Ännu mera framträder naturligt- 

 vis denna raynningsform vid ovicellens utveckling (fig. 41). Denna 

 senare blifver här till god del höljd af den sekundära porbild- 

 ningen öfver ectocysten, hvilken här är ännu starkare, än hvad 

 vi sett på de föregående formerna af denna art, och porerna 



