SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAPS-BRYOZOER. 79 



öfver ovicellens framsida, åt det proxiraala hållet i en mot- 

 svarande sväng inåt mot avicularie-raynningen. På raidten är 

 hvarje af dessa den sekundära mynningens sidokanter inböjd 

 (fig. 46) och ofta vinkel-likt eller i en sväng upprest och in- 

 skjutande. 



I sina första utvecklingsstadier stodo dessa djurhusmynnin- 

 gar och avicularierna, hvad både form och ställning beträffar, 

 närmast hvad vi sett på E. porifera; men i det stadium, dit 

 vi nu följt djurhusmynningarnes, aviculariernas och ovicellernas 

 utveckling, ligger ännu närmare tillhands en jemförelse med 

 Eschara ijroiyinqua och dess anförvandt Eschara paténs, för 

 hvilka vi nedan skola redogöra. Denna likhet träder ännu star- 

 kare fram vid de sekundära porernas utveckling öfver djur- 

 iiusens ectocyst. Denna har nemligen nu blifvit mera kalkhaltig; 

 i skiljofårorna mellan djurhusen har bildat sig en kalklist, från 

 hvilken ribbor till sekundär porbildning (figg. 43 och 44) på 

 vanligt sätt börja inskjuta öfver djurhusets framsida. Liksom 

 vi skola se på de nyssnämnda arterna, uppstå emellertid dessa 

 ribbor först och starkast vid sidan af ovicellerna (till djurhusets 

 närmast äldre sidogrannar) och avicularierna, medan de länge 

 förblifva otydliga eller svaga på de öfriga ställena. Senare 

 kunna de utbreda sig öfver största delen af djurhusets framsida, 

 der icke denna täckes af aviculariet, men vanligen är midtel- 

 delen proximalt om detta fii från sekundära porer ocli i stället 

 starkare förkalkad, i hvilket fall endast en rad af stora se- 

 kundära porer går längs sidoränderna af hvarje djurhus. 



Stammen bibehåller fortfarande en gulaktig färg. Dess 

 form är en bland de egendomligaste vi känna, men synes äfven 

 tillkomma en art inom Porinidornas familj, nemligen BusKS 

 Eschara flahellaris. I bladlik, tunn Eschara-form reser den sig 

 och fördelar sig dichotomiskt. Men när en dichotum hunnit 

 färdigbilda sig, eller till och med (fig. 42) innan de nya delarne 

 hunnit upptill utvidga sig i likhet med de äldre, afbryter sig 

 stammen genom en inknipning på tvären straxt ofvan de nya 

 delarnes bas, hvilket är det vanligare, eller högre öfver eller 



