80 ÖFVERSIGT AP K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAE, 1 8 6 7. 



under denna, ofta på båda ställena samtidigt, så att den sön- 

 derfaller i olika stycken, det ena ofvan det andra. Någon 

 regelbundenhet i denna afbrytning se vi ej på de exemplar vi 

 haft att undersöka, och de nämnda inknipningarne taga sin 

 plats utan afseende på djurhusens ställning, så att efter stam- 

 delarnes söndring äro djurhusen i tvärsnittet afbrutna och till- 

 slutas ej vidare i brottet. 



Denna frivilliga afbrytning af stammen har tydligen sin 

 motsvarighet i de ledade Bryozoformernas ledgåiigsbildning, blott 

 att sambandet mellan stamdelarne der bildades af sjelfva djur- 

 husen, här åter genom en rottrådsbildning, som utgår från dessa. 

 Rottrådarne (fig. 42) uppstå nemligen — att döma efter deras 

 utgångssätt från djurhusen, då vi ej ega någon direkt observa- 

 tion om deras utveckling — sedan de sekundära porerna blifvit 

 bildade och såsom en blåslik uppsvallning ofvan dessa med en 

 vägg af hornartadt utseende, hvilken utväxer i rörform ned 

 längs stammens sida, tätt fastvuxen till denna. I sin tillväxt 

 nedåt sammanväxa dessutom rottrådarne med hvarandra till 

 fasta knippen, hvilkas styrka ökas genom de enskilta trådarnes 

 förgreningar n)ed bibehållande af deras ursprungliga tjocklek. 



Anm. Sars skildrar dessa rottrådar tillväxande och förgrenande 

 sig uppåt, der de slutligen skulle fästa sig vid djurhusen ge- 

 nom sammanväxning med dessa. En något motsvarande ut- 

 veckling hafva vi visserligen sett på Cellularior och Bugulor, 

 der en rottråd från den ena sidan af en grenvinkel kan växa 

 upp längs stamdelen på' den andra sidan. Det skulle således 

 enligt Sars vara rottrådar- från den nedre delen af stammen — 

 måhända ligger för hans framställning den tanken till grund, 

 att endast den nedre stam delen kan utsända rottrådar — som 

 först omslingra det maskrör, vid hvilket Escharellan fästat sig, 

 och sedan uppväxa längs stammens sidor; men rottrådarnes 

 föreningssätt med djurhuset talar häremot, och medan vi aldrig 

 lyckats finna en verklig förgrening af en rottråd uppåt, hafva 

 vi deremot tydligen sett dem förgrena sig i tillväxten nedåt. 



Escharella jpalmata är första gången tagen af Prof. Loven 

 vid Spetsbergen, sedermera är den af Prof. Sars och Doktor 

 Danielssen (enl. D:r Boeck) funnen vid Finmarken. Malm- 

 gren ,tog den 1861 i Henloopen-Strait vid Spetsbergen, der 



