SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 83 



ning i ectocysten, som kan sträcka sig öfver största delen af 

 djurhusets längd, i midten af dess framsida, men stundom endast 

 intager ungefär fjerdedelen af denna längd. Uti intryckningen 

 visar ectocysten blott små, primära porer; men vid sidorna om 

 densamma är redan den sekundära porbildningen i full gång. 

 Intryckningen täckes sedermera af en ny mantelbildning med 

 ectocyst, så att aviculariet då har formen af en tilltryckt säck 

 ofvan djurhuset, men vanligen — att döma efter det färdig- 

 bildade aviculariet, då vi icke ega någon senare direkt obser- 

 vation om utvecklingsgången — sammansmälter den proximala 

 delen af avicularie-uppsvällningen med den underliggande djur- 

 hus-ectocysten: avicularie-kaviteten är då inskränkt till trakten 

 närmast mynningen, och en area med förtjockad ectocyst utan 

 sekundära porer utmärker den ursprungliga aviculärie-gränsen. 



De sekundära porerna i djurhusets ectocyst äro vanligen 

 under hela sin utveckling täckta af en tunn kalkhud utaf gul 

 färg. Denna är slät; men ribborna sjelfva äro knuttriga af 

 småvårtor. I djurhusens skiljofåror bildar sig en kalklist (fig. 

 48), hvilken stundom kan undanskymmas af den sekundära por- 

 bildningen (fig. 47), liksom på Escliarella porifera, men slutli- 

 gen uppträder ännu starkare i de högsta förkalkningarne, då 

 dessutom hela djurhusets framsida, utom djurhus- och avicularie- 

 mynningen, liksom förut de enskilta porerna kan täckas af en 

 hud, hvilken slutligen blifver kalkhaltig, i den sekundära djur- 

 husytans platta form utspänd mellan de högre uppskjutande 

 kalklisterna i skiljofårorna. Den närmaste jemförelse vi kunna 

 erbjuda för denna bildning, är rottrådarnes ursprungssätt öfver 

 djurhusen till Escharella palmata. 



Ganska olika uppträder på sina ställen den typiska Escha- 

 rella Legentilii; men djurhusformen är densamma, parallelt fyr- 

 kantiga eller stundom rhombiska. I djurhusmynningen har blott 

 proximal-tanden blifvit mera konstant (figg. 50 — ^52), tvär eller 

 tvåspetsig, och innan den sekundära mynningskanten rest sig, 

 ser man i de unga djurhusens mynningar pä hvar sida om den 



..o c 



Ofoers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 24. Bihancj, " 



