84 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



proximala tanden en vinkellik process vid mynningslockets led- 

 gång. Avicularie-raynningen, hvars form är densamma som på 

 pr ototi/p a-formen, med en bredd varierande omkring 0,05 mm., 

 är dessutom mera konstant ställd uti proximal eller blott föga 

 sned riktning. Avicularie-uppsvällningen har den minsta ut- 

 bredning, den man finner på j:)rototi/pa-fonnen, och liknar denna, 

 blott att den alltid är mera upprest; men en förtjocknings-area 

 (fig. 51) af större utsträckning i ectocysten, oftast upptagande 

 största delen af djurhusets framsida, qvarstår såsom ett minne 

 äfven från dess större utbredning på den arktiska formeu. Emel- 

 lertid är äfven avicularie-kaviteten utåt sjelfständigt begränsad, 

 och vid dess rand ser man ofta.(figg. 50 och 51), liksom vid 

 djurhusränderna, sekundära porer bilda sig. Vi se häruti ännu 

 ett drag af den sjelfständighet, hvilken äfven de sekundärt 

 bildade organerna inom Polymorphismen kunna erhålla och hvar- 

 igenom deras betydelse mer och mer närmar sig de primära 

 kolonial-organernas. Den nämnda förtjocknings-arean saknar 

 deremot sekundära porer, som vanligen stå blott i en eller två 

 rader längs djurhusens ränder innanför den här skai-pt uppresta 

 listen i skiljofårorna. Ovicellerna hafva alltid en mindre för- 

 tjockad ectocyst med porer i quincunx utan upphöjda mellan- 

 rum. Ovicellmynningens rand öfvergår stundom i den sekundära 

 djurhusraynnings-kanten — sådant förhållandet var på prototypa- 

 fortaen och sådan vi se den på de hithörande bland BuSKS 

 figurer, till hvilka vi för öfrigt hänvisa — ; detta beror dock 

 såväl här som på p>rototypa-formen (fig. 47) på en mindre upp- 

 resning af den sistnämnda kanten, och icke sällan, der denna 

 kant på den typiska JEscharella Legentilii visar en högre upp- 

 resning (fig. 52), återfinna vi samma förhållande som på Escha- 

 rella palraata, då mynningens sekundära sidokanter uppskjuta' 

 på ovicellens framsida med ändarne böjda mot hvarandra i en 

 sväng öfver dennas mynningskant. Den sekundära gemensamma 

 mynningen har äfven här formen af en cirkelsector; men genom 

 sidokanternas halft S-formiga böjning uppstår en sekundär, 

 proximal sinus (figg, 50 och 51), intill hvilken avicularie-myn- 



