86 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAU, 1867. 



troligt, att den står i ett synnerligen nära förhållande till 

 Escharella Legentilii, livilken pä detta sätt äfven genom en 

 annan form slöte sig nära intill Escli. porifera i dennas typiska 

 form. Båda de sistnämnda arterna sluta sig dessutom näi-a 

 intill Eßcharella jDalmata, och först om man lyckas finna den 

 sistnämnda i Lepralia-^oviw eller upptäcka en mot dennas sva- 

 rande stamförändring af de båda närstående arterna, kan man 

 med säkerhet afgöra, hvilken af dem kommer densamma när- 

 mast. Tills vidare står Escharella palmata midt emellan dem, 

 med sin avicularie-mynnings formförändringar till bevis att skill- 

 naden i detta hänseende aflägsnar dem föga från hvarandra. 



Anm. BusK har i sin teckning af Lepralia Mai'ionensis (Cat. 

 Brit. Mus., pl. XCVl figg. 1 och 2) visat såväl en distal som 

 en proximal riktning af avicularie-mynningens spets. I texten 

 förekommer emellertid ingen anmärkning härom — oaktadt ett 

 sådant factum vore af stort intresse — , liksom den för öfrigt 

 korta beskrifningen gör det omöjligt att fälla ett säkert om- 

 döme om denna arts förhållande till Escharella palmata och 

 Escharella Legentilii. 



Prototi^pa-i'orman af Escli. Legentilii känna vi från åtskil- 

 liga lokaler vid Spetsbergen, der den lefver både i Lepralia- 

 och Hemescliara-'ioxm på Sertularior, Flustror, Balarier och snäc- 

 kor på lerbotten vid 20 — 80 famnars djup. Den typiska Esch. 

 Legentilii är deremot temligen allmän vid Bohuslän och åtmin- 

 stone södra och mellersta Norge — från Finmarken känna vi 

 den ej — ■: den förekommer isynnerhet på de mindre djupens 

 Ascidior och på de större djupens snäckor, Oculinor och Gor- 

 gonior. 



Intill denna art, som för öfrigt bäst varit känd under 

 namnet Lepralia reticulata, sluter sig vidare den likaledes re- 

 dan välbekanta 



Escharella Jacotini, 



sådant artnamn AuDOUiN gifvit åt Savigny's figur, men hvilken 

 art bäst blifvit känd under JoHNSTONS namn, L^epralia trispi- 

 nosa, sådan den sedermera* på ett utmärkt sätt är tecknad af 

 BusK. Savigny's figur synes oss dock så säker, att man icke 



