SMITT, KRITISK FÖUTECKN. ÖFVEll SKANB. HAFS-BRYOZOEll. 93 



loniens utvecklingsrand, der endast skiljoväggarne mellan djur- 

 husen ännu äro utvecklade, då man vid sidan af" en afskuret- 

 rliombisk djurhusbegränsning kan finna en rektangulär. 



Djurhusmynningen är i sin första begränsning (fig. 62) 

 rundadt fyrkantig med konkav proximal-rand, hvilken emeller- 

 tid vanligen i en vinkel afsätter sig mot proximal-ändarne af 

 mynningens sidoränder. I detta stadium är öfverensstämmelsen 

 med de unga djurhusen till Escharella auriculata lätt iögonen- 

 fallande. Den sekundära djurhusmynningens form är rund, proxi- 

 malt utdragen i en sinus (figg. 60 — 65), som innesluter myn- 

 nings-aviculariet, hvilket har samma mynnings- och mandibel- 

 form och motsvarande ställning, till hvad den föregående arten 

 visat. Sedan den sekundära mynningen på detta sätt är fär- 

 digbildad, ser man stundom i den primära proximal-randen en 

 midtel-tand (fig. 60), som visar, att djurhusmynningens för- 

 ändringar här hinna samma stadium, som det mest utvecklade 

 .vi sett på den konvexa Escharella porifera och dennas närma- 

 ste likar i detta hänseende, och hvilket vi här således kunna 

 anmärka såsom en högre utveckling från det stadium, der Escha- 

 rella Lanclshoi'ovii och Escharella auriculata stodo bredvid hvar- 

 andra. Djurhusmynningens bredd varierar omkring 0,12 mm. 

 eller vanligare 0,14 mm. — 0,2 mm.; mynnings-aviculariets bredd 

 är ungefär 0,06 mm. 



Ectocysten får som nämndt redan tidigt sin fulländning 

 med de sekundära porerna spridda i quincunx (figg. 60 och 63) 

 öfver hela djurhusets framsida. Dess färg vexlar än glänsande 

 blodröd, än blå-röd, än krit-hvit: det senare med en gul an- 

 strykning är det vanligaste. Det yttre lagret är knuttrigt af 

 små vårtor (figg. 60, 61 och 64): afskrapar man detta lager, 

 är det inre, liksom vi redan anmärkt vid Porina ciliata, glän- 

 sande slätt med fyllda porer. Proximalt om djurhusmynningen 

 (fig. 60) reser sig stundom ectocysten i en trubbig midtel-knöl 

 eller blott en rundad upphöjning. 



Ovicellerna (fig. 63) äro jemnt runda, vanligen till största 

 delen täckta under den starka förkalkningen. På en ovicell 



