94 ÖFVEKSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



(fig. 64) ser jag en list öfver ovicellens midtellinie, som i sin 

 distala ända delar sig och utvidgas i en rundel af 0,06 min:s 

 bredd, hvilken täckes af en tunn, mera glänsande, gulaktig hud 

 och troligen, liksom den motsvaraiide bildning vi sett på Lepra- 

 lia porifera, är ett avicularium, oaktadt dess läge gör det mig 

 omöjligt att tydligt urskilja någon mandibel. På en annan ko- 

 loni (fig. 65) förekommer denna bildning talrikare — ehuru inga- 

 lunda allmänt — ; men här är ovicellbildningen mera oregel- 

 bunden och mindre utvecklad, och listen saknas, hvarförutan 

 rundeln öfverallt är söndersliten, sä att vi icke heller här med 

 säkerhet kunna afgöra, huruvida den är en avicularie-mynning; 

 likväl förekommer en sådan som bekant i s;nnma ställning på 

 andra arter, och det är ingalunda omöjligt, att hela den oregel- 

 bundna ovicellbildning vi här sett kan få betydelse af ett avi- 

 cularium. 



Escharella Landsborovii förekommer isynnerhet på snäckor 

 och stenar från de större djupen vid Bohuslän och på 30 — 50- 

 famnars djup, isynnerhet på döda Myor nch Saxicavor vid Spets- 

 bergen. Från Grönland förvaras den i Köpenhamns Museum. 



På en Nullipora från Isfjorden vid Spetsbergen förekommer 

 en varietet af denna art (fig. 66), som fått ectocystens midtel- 

 knöl synnerligen starkt utvecklad, hög och spetsig, så att hela 

 djurhusets framsida har utseendet af en tagg. Endast de se- 

 kundära porerna närmast skiljofårorna mellan djurhusen äro 

 tydliga, men från dessa, hvilka dessutom sakna list, gå grunda 

 fåror upp mot toppen af midtelknölen. I den pi'imära djurhus- 

 mynningens proximal-rand (fiffg. 66 och 67) visar sig en väl 

 utvecklad midtel-tand, och ofvan denna har avicularie-mynnin- 

 gen vanligen en något sned ställning (fig. 67). Så olika' denna 

 varietet än förefaller mot den typiska formen, finnas dock öf- 

 vergångar, som visa, att den endast är en förkalknings-varietet. 



Denna Escharella Landsborovii, mucronata har annars sin 

 närmaste like uti en form inom Discoporid-^-A,\m\iQX\, ehuru man 

 stundom redan på Eacharella auriculata finner en antydan till 

 sidoporernas förlängning i form af fåror mot midten af djur- 



