100 ÖFVERSTGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1867. , 



Ectocystens beskaffenhet gifver nemligeii åt kolonierna i så 

 hård förkalkning det mest karakteristiska i deras utseende. Och 

 häruti är Escliarella secundaria stundom helt och hållet öfver- 

 ensstämmande med Esch. Landshorovii i motsvarande förkalk- 

 ningsstadium. Ectocysten är nemligen äfven på den förra (figg. 

 74 och 77) liksom på den senare finknuttrig med temligen stora 

 och tydliga sekundära porer längs kalklisterna i skiljofårorna 

 mellan djurhusen och blott med små, glest spridda sådana po- 

 rer på den öfriga delen af djurhusets framsida, eller ock — 

 hvad emellertid snarare var det vanligaste på sistnämnda art — 

 äro dessa porer mera jemnstora och jemnt fördelade öfver djur- 

 husytan; men då ser man också vanligen här, att på de ställen, 

 som motsvara sidoaviculariernas plats hos Esch. Imearis och på 

 ovicellernas toppar reser sig ectocysten i mwcro-form. Det är 

 dessutom i utvecklingsranden till kolonier af detta stadium vi 

 sett Escliarella secundaria öfvergå i formen för Esch. hiaperta, 

 då de båda till sin djurhus- och djurhusmynnings-form öfver- 

 ensstämma med teckningen af Lepralia biaperta i BUSKS Crag 

 Polyzoa, blott att Escharella secundaria är genomborrad af sina 

 porer öfver hela djurhusets framsida. Men slutligen förekom- 

 mer den senare äfven med en gulaktig färg, då porerna förblifva 

 större och täckas af en gul hinna (fig. 75). Ribborna dem 

 emellan, som då äro smalare, bilda således ett nät af jemnstora 

 maskor öfver hela djurhusets framsida. 



Den djurhusmynning, som på denna form oftast är den enda 

 synliga (figg. 74, 75 och 77), är den sekundära, hvilken med 

 temlig regelbundenhet (fig. 77, a) har en cirkelsectors form, med 

 uppresta kanter, hvilka i den proximala spetsen utringas till en 

 sinus. Den primära djurhusmynningen, hvilken man oftast blott 

 på utvecklingsrandens unga djurhus kan studera, har den för 

 Escharella linearis typiska formen, eller får den (figg. 75, a och 

 76, a) — hvad vi redan för Escharella b'iaperta anmärkt — 

 en mera tvärrät proximal-rand med halfcirkelformig sinus. Eller 

 kan den senare till och med utjeranas och den primära proxi- 

 mal-randen är då rät eller blott föga konkav. I sluttningen 





