SMITT, KRITISK TÖRTECKfJ. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 101 



från den sekundära sinus till midten af den primära proximal- 

 randen går vanligen en fåra; men äfven denna kan utjemnas. 

 Alla dessa olikheter finner man ofta på samma koloni, och de 

 yttra sig stundom redan i den första anläggningen af djurhus- 

 mynningen, då man till exempel kan finna denna med formen af 

 en halfellips och med rät proximal-rand. 



Djurhusmynningarnes liksom djurhusens storlek (fig. 74) 

 följa den allmänna regeln för tillökning med koloniens tillväxt. 

 De variationer, dem man i detta hänseende finner på hvarje 

 koloni, kunna emellertid, som ofta är fallet, på den ena kolo- 

 nien blifva mera konstanta i ett stadium, på den andra i ett 

 annat: så uppmäta vi de medelstora mynningarne på en koloni 

 till 0,15 mms bredd, på en annan till 0,25 mms bredd. De 

 äldsta djurhusen i kolonierna (fig. 74) äro vanligen tillslutna: 

 först täckes mynningen af en tunn kalkhinna, som sedermera 

 öfverlagras af en ectocyst lik den öfriga framsidans af djurhuset. 



Oviceller (fig. 75) hafva vi blott sett utvecklade på kolo- 

 nier med nätlikt byggd ectocyst. Der äro de jemnt runda, jemnt 

 knuttriga af täta, runda vårtor, sådana man också finner, stun- 

 dom lika stora, på ribborna mellan djurhusens sekundära porer. 



De för Escharella linearis vanliga sido-aviculaiierna saknas 

 här alltid, såvidt vi känna denna form, och vanligen är ingen 

 sådan bildning här att finna; men stundom ser man i sluttnin- 

 gen från den sekundära sinus till den primära ett ytterst litet 

 avicularium med rundad mandibel. Denna form — som så i 

 allt annat sluter sig intill Escharella biaperta, hvilken åter i som- 

 liga stadier, efter hvilken norm som heldst för artbegreppet, 

 svårligen skall kunna skiljas från Escharella linearis — har så- 

 ledes i detta avicularium en antydan till samma byggnad som 

 Escharella auriculata. Aviculariet i och för sig sjelft har vis- 

 serligen ringa betydelse, då dessa organers utveckling är så yt- 

 terst varierande, och heldst då detta organ här är så obetyd- 

 ligt, med sin mynning helt i plan med ectocysten i den nämnda 

 sluttningen; men Escharella secundaria och Esch. Landshorovii, 

 den senare i sitt samband med Esch. auriculata, äro äfven i 



