SMITT, KRITISK FÖKTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 113 



såsom art. Ty de så starkt markerade tvärvecken öfver djur- 

 husen, hvilka dernäst gifva denna form sitt egendomliga ut- 

 seende, äro stundoni så väl anlagda både på Mollia hyalina och 

 Mollia divaricata, borealis (fig. 86), att de icke kunna begrunda 

 någon artskillnad. 



Mera konstant för Mollia divaricata uti Hippothoa-koio- 

 nierna är en egendomlighet i ovicellernas form. De sakna nem- 

 ligen der de på Mollia hyalina vanligen så tydliga porerna. I 

 detta afseende ser man emellertid olikheterna gå i fortsättning 

 allt från Mollia vulgaris, då äfven denna vexlar i afseende på 

 porernas utveckling. På den typiska Mollia hyalina hafva nu 

 djurhusen konstant förlorat men ovicellerna bibehållit ectocystens 

 porer, dessa senare dock med betydliga variation3r i förekom- 

 sten, stundom blott få och glesa, eller också små och obetyd- 

 liga. På Mollia divaricata försvinna nu äfven dessa: deremot 

 visar denna form stundom på sina oviceller (fig. 87) en ribba 

 öfver deras nlidtel-linie från mynnings-randen, sådan den lika- 

 ledes kunde finnas eller saknas på ovicellerna till Escharella 

 Landshorovii , dock utan dennas utvidgning eller avicularie- 

 utveckling, hvilken emellertid finnes på den måhända hit- (må- 

 hända till Eschariporidorna, i grannskapet af Porina pyrifor- 

 mis (?)) hörande Leprcdia Brogniartii. Dessutom äro äfven här 

 de djurhus, vid hvilka ovicellerna utvecklas, förkrympta, hvilket 

 här (fig. 87) blifver ännu mera tydligt, då djurhusen äro så fritt 

 åtskiljda. Förkrympnings-förhållandet påminner för öfrigt om 

 IIiNCKS's Scruparia clavata. Huruvida det eger någon serskilt 

 physiologisk betydelse, måhända att äfven det förkrympta djurhu- 

 set helt och hållet tillhör fortplantningen, derom veta vi ännu intet. 



Märkvärdig är vidare den likhet, som denna art visar med 

 Huxleya fragilis (DYSTER: Quart. Journ. Micr. Se, vol. Vl^ p. 

 260, Zoopth., pl. XXI, fig. 1). Det tyckes nästan, som om från 

 detta Escharin-stadium en uppresning till fria stammar skulle 

 kunna försiggå, motsvarande Catenicellornas, hvilka bland våra 

 nordiska Bryozoer hafva sin närmaste anförvandt i Mollia vul- 

 garis, trots den olika koloniformen. 



