118 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAB, 186 7. 



tererade djurhusmynningar eller der en& finnes plats för dylika. 

 Anmärkas bör dock, att det exemplar af denna form, på hvil- 

 ket jag sett denna sistnämnda process, hade tätare inknipnin- 

 gar och åtminstone mot topparne mera uppsvällda mellanrum 

 mellan dessa, än hvad vanligt är, likasom det äfven i avicu- 

 lariernas variationer närmade sig den andia af våra hithörande 

 former, Myriozoimi coarctatum. På denna är stammens för- 

 skjutning lättare att observera, då aviculariemynningen — som 

 dessutom är föga mindre än djurhusraynningen, vanligen af 0,11 

 ram:s — 0,12 mm:s bredd — uti orubbad ställning har sin plats 

 straxt distalt om djurhusmynningen men vid bildningen af stam- 

 mens inknipningar rubbas ur denna ställning, så att den djur- 

 husraynning, vid hvars distala ända det annars haft sin plats 

 ligger under inknipningen, medan aviculariemynningen är fram- 

 skjuten ofvan densamma. Myriozo-\'éi^iQ.n med sina inknipnin- 

 gar på de Nordiska formerna, hvilka saknas på den sydliga — 

 såvidt denna är bekant — lemnar således ett nytt bevis, att 

 dylika stamformernas olikheter icke må bestämma Bryozoernas 

 slägtskap. Den physiologiska betydelsen af inknipningarne känna 

 vi ej: deras morphologiska motsvarighet se vi såväl på de 

 egentliga ledade Bryozoerna, isynnerhet på Salicornariorna och 

 Tubucellariorna, som på Escharella palmata. 



Från de arktiska trakterna känna vi, som nämndt, tvenne 

 hithörande former, hvilka båda kunna vara lika berättigade till 

 Fabricii Millepora truncata såsom synonym. Den ena är se- 

 dermera, om ock helt knapphändigt, beskrifven af D'Orbigny 

 och Packard under namn af Myriozoum subgracile, den andra 

 är utförligare afhandlad af Särs under namnet Leiescliara co- 

 arctata. 



Båda dessa hafva ectocysten byggd på samma sätt som 

 den på MyriozoiLm criistaceum, hvilken vi förut anfört, blott 

 att de aldrig så hårdt förkalkas utan bibehålla kancelleringen 

 tydlig, ehuru ectocysten blifver ännu tjockare, så att dess ma- 

 skor visa sig (fig. 92) som rör i stammens tvärsnitt, medan de 

 utåt blott täckas af en tunn, gul hud. 



