132 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1867. 



Så nära dessa former än stå till hvarandra, tvingas man 

 dock till försigtighet, innan man kan förena dem, åtminstone så 

 länge någon skillnad kan uppvisas, som strider mot de hittills 

 bekanta utvecklingsförändringarne för Le])ralia Jnppopus, ty vi 

 skola se, att från olika utgångspunkter inom denna grupp före- 

 komma flera utvecklingsstadier, som stå hvarandra så nära, att 

 de finaste skillnader måste respekteras. Den uppsvallning om- 

 kring djurhusmynningen, hvilken vi anmärkt för de yngre djur- 

 husen i Hemeschara-fonmen, häntyder nemligen på en likhet 

 äfven med följande arter, hvilka dessutom typiskt utmärka sig 

 genom sina djurhusmynningars tillväxtförändringar från en half- 

 cirkel- eller rundadt fyrkantig form till formen af en cirkelsector 

 eller, der ovicellen är utvecklad, af en omvänd triangel, som i 

 sin proximal-spets innesluter aviculariet. Emellertid kunna de 

 i ett eller annat utvecklings- eller förkalknings-stadium närma 

 sig de föregående, så att vi äfven här finna såväl en nyckelhåls- 

 form som en hästskoform på djurhusmynningen. 



Den form vi ställa främst, 



Porella acutirostris, 



undergår i dessa som i andra hänseenden, såvidt vi hittills känna 

 densamma, de minsta förändringarne. 



Djurhusen äro ovala eller nära fyrkantiga, det senare isynner- 

 het tydligt på koloniens baksida, der man finner denna art i 

 svag Hemeschara-växt. Deras mynningsform (fig. 106) är half- 

 rund eller en större cirkeldel, med konvext böjd proximal-rand 

 och med en bredd af 0,16 mm. — 0,18 mm. 



Midtel-aviculariet (figg. 106 — 108) utvecklas såsom en ring- 

 förmig uppsvallning proximalt om djurhusmynningen, liksom vi 

 sett det på de första formerna inom föregående familj, och med 

 tydlig proximalgräns i en båge tvärs öfver djurhusets framsida. 

 Aviculariets mandibel är triangulär — vi begagna detta för- 

 hållande för att gifva arten ett namn — : bredden vid dennes 

 ledgång är 0,04 mm. I sin ungdom ligger aviculariets mynning 

 i plan med uppsvallningens vägg; sedermera höjer sig avicularie- 



