SMITT, KMTISK FÖUTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 147 



jemnt runda eller qvart-spheriska men genomborrade af ungefär 

 lika stora och lika ställda porer som de på ovicellerna till Escliara 

 paténs. Afven här utvecklas sido-avicularier (fig. 128) men, 

 sävidt vi hittills känna formerna, långt mera sällsynt och af en 

 helt olika mynningsforra, ehuru de bibehålla samma ställning 

 som de på Eschara paténs. Här äro de neräligen sked-formiga 

 ("spathulate") i sin raynningsarea, d. v. s. mandibeln är betydligt 

 större än den, proximala delen af denna area och skedlikt ut- 

 vidgad mot sin fria, runda ähda, en avicularieform, som ännu 

 mera karakteristisk uppträder pä vissa Celleporiner. Af bygg- 

 naden till Eschara 'patens saknas deremot här större delen af 

 det sekundära täcklagret, ty visserligen kan man finna en mot- 

 svarighet dertill 'uti mynnings-randens sekundära uppresning, 

 men djurhusens ectocyst förblifver bar och glänsande, ehuru 

 tätprickig af de primära porerna, och i skilj ofårorna mellan 

 djurhusen utvecklar sig blott en svag list. Den härdaste för- 

 kalkningen tillkommer äfven här ovicellerna; åtminstone visa 

 våra exemplar ovicellernas ectocyst krithvit, medan djurhusens 

 ännu är blåhvit eller grå. Sådan känna vi denna form typisk 

 endast från Spetsbergen, der äfven den är ett af Doktor Malm- 

 grens fynd. I olikhet mot Escliara patens — hvilket måhända 

 kan förklara olikheten i förkalkningen — växer den på Ser- 

 tularior. 



Från Grönland har Prof. Torell hemfört en hithörande 

 form, som likaledes vuxit på Sertularior och i några kolonier 

 varit fästad på B^igula murrayana. Här visar den emellertid 

 en förändring, som på ett nytt sätt sammanbinder Escharin- 

 typen med vissa bland Celleporinerna. De skedformiga sido- 

 avicularierna återfinnas nemligeh ej på något djurhus inom dessa 

 kolonier; men också är mynnings-aviculariet större, omkring 

 0,1 mm, bredt, eller ock utvecklas derjemte ett avicularium på 

 insidan af den ene utaf djurhusmynnings-randens sekundära upp- 

 resningar, som i detta fall blifver uppsvälld till ett avicularie- 

 rum, dock med bibehållande af sin skarpa kant med dess S- 

 formiga böjning. 



Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Arg. 24. Bihang. 10 



