150 ÖFVEUSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖllHANDLINGAR, 186 7. 



Lepralia-stsiåiet känna vi genom Prof. Torell från Grön- 

 land,' der det äfven enligt Köpenhamns Musei samlingar är tem- 

 ligen allmänt förekommande. Från Spetsbergen är det hem- 

 fördt 1861, taget af Doktor GoÉs i Isfjorden och Röde-Bay 

 på stenig lerbotten från 19 — 35 famnars djup, i den bäst ut- 

 vecklade koloni utbredd öfver ett Serpula-rör och till en del 

 Hemeschara-likt upprest från detta. 



Djurhusens omkrets (ligg. 136 och 137) är här fyrkantig 

 såväl på koloniens framsida som på dess baksida, blott som 

 vanligt tillspetsad i den distala ändan, när en djurhus-rad för- 

 dubblar sig. Den i ungdomen tunna, af de primära porerna glest 

 genomborrade ectocysten, hvars utseende dä är hyalint, öfver- 

 drager sig snart med radierande tvärribbor, som sammanstöta 

 med den likaledes tidigt bildade listen i djurhusens skiljofåror. 

 Dessa bildningar antaga snart en gulaktig färg, som gifver hela 

 kolonien ett horngult, glänsande utseende. De fylla sidofårorna 

 i jemnhöjd med konvexiteten af djurhusens framsida, som i 

 midten ännu bibehåller ett elliptiskt fält proximalt om mynnin- 

 gen, öfver hvilket ribborna ej framträngt. 



Djurhusmynningen är i de första stadierna halfcirkelformig, 

 med rät proximal-rand; men under sin starkare förhärdning fort- 

 bildar denna sig med en afsats vid sidorna, så att äfven denna 

 art är försedd med en bred men låg mynningstand. Då denna 

 är anlagd, bildar sig mynnings-aviculariet som en blåslik knopp- 

 ning i samma form och ställning, som livad de föregående ar- 

 terna visat. - Nu höja sig ock mynnings-ränderna men hufvud- 

 sakligen endast i de proximala hörnen, derifrån de slutligen 

 växa rundt aviculariet proximalt om detta men tätt upptill 

 dess mynningskant, så att sjelfva avicularie-rummet qvarstar 

 (lig. 136) som en uppsvallning utanför djurhusets sekundära 

 mynningskant men avicularie-mynningen med sin halfcirkelfor- 

 miga mandibel af ungefär 0,1 mm:s bredd indrages i den se- 

 kundära djurhusmynningen, som har en nästan rund form (fig. 

 137) med en tvärdiameter af 0,25 mm. — 0,29 mm. 



^V» N.A*^d> 



