156 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 186 7. 



rätt betydlig likhet med yngre stadier af Eschara cervicornis'^), 

 tillhöra de vidare förändringarne den fortskridande förkalknin- 

 gen. Härvid (figg. 142 och 143) har den proximala delen af 

 hvarje djurhus försteget, och i vanligaste fall är det sidodelarne 

 af denna, som svälla upp till jemnhöjd med ränderna af sido- 

 grannarnes djurhusmynningar, hvarvid dock äfven midteldelen 

 af proximal-ändan höjes, så att hvarje djurhusmynning får sin 

 sekundära begränsning bildad genom de tillstötande djurhusens 

 förkalkningslager, som nu bilda ett mera jemnt plan, dock med 

 bibehållande af avicularierna såsom upphöjningar (fig. 142). 

 Eller kan ock förkalkningen fortskrida från djurhusens skiljo- 

 fåror, som då redan tidigt fyllas, hvarvid ännu hastigare en 

 slät stamyta uppstår, med tillägg att äfven avicularierna in- 

 dragas i det stigande förkalknings-lagret och liksom på Eschara 

 ce7'vicorms gömmas i den sekundära djurhusniynningen (fig. 144). 

 I bådadera fallen öfverhöljas äfven ovicellerna, och djurhus- 

 mynningen har nu den lättast iögonenfallande skillnaden frän 

 Eschara cervicornis, typiskt (fig. 145) en hästskoform med in- 

 bugtning af dess båda sidor straxt intill den räta eller något 

 konvexa proximal-randen, Sålänge denna mynning fortfarande 

 inskränkes under kalklagrets förtjockning, vexlar emellertid dess 

 form med en mängd oregelbundenheter: esomoftast är den 

 rundadt fyrkantig. 



Ectocysten är nu finprickig af småvårtor, stundom krit- 

 hvit, och visar dessutom esomoftast större, spridda porer, ore- 

 gelbundet fördelade öfver djurhusytan (fig. 144). Dessa porer 

 utgå dock här icke från djurhusens utan från aviculariernas 

 ränder (fig. 143) och bildas vid dessa under förkalkningen så- 

 som fördjupningar, hvilka i tillspetsad rännform löpa upp mot 

 avicularie-mynningen. Sedermera utjemnas emellertid rännan, 

 till dess den återstår blott helt liten och försvinnande i distal 

 riktning från basen af fördjupningen, som nu blifvit en por. 



Med en ännu mera stegrad förkalkning (fig. 144) tilltäppas 

 djurhusmynningarne, och härvid uppstår ännu en olikhet mot 



') Jfr. BuSK, Caialogue, pl. CXIX, fig. 1. 



