SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 157 



den föregående arten, da stammens yta öfverdrages med ett nät 

 af kalklister (vibices, Busk), som korsa livarandra öfver djur- 

 liusmynningarne, till och med innan dessa äro täckta af något 

 kalklager (fig. 142) och stundom medan ännu ovicellerna ej äro 

 täckta. Listerna, som såväl synas uppstå i aviculariernas gräns- 

 linier som i skiljolinierna mellan djurhusen, intränga i djurhus- 

 raynningarne och ovicellerna, då dessa äro öppna, men löpa vid 

 sidan af avicuiarierna och dessas mynningar. 



Till sina dimensioner öfverensstämmer denna art i det när- 

 maste med den föregående. Djurhusmynningarnes största bredd 

 är uppmätt varierande mellan 0,13 ram. och 0,18 mm. Avicu- 

 larie-mynningens bredd är vanligen omkring 0,12 mm., men den 

 kan vexla ännu mera än djurhusmynningens: så t. ex. uppmätte 

 vi på den (fig. 146) aftecknade stammen en avicularie-mynning 

 till 0,13 mm. och en annan till 0,28 mm.; dock är detta senare 

 mått en ovanlighet. 



Vid Spetsbergen är denna art en bland de allmännare till 

 sin förekomst, der den liksom föregående art isynnerhet är att 

 träfla vid 30 — 60 famnars djup på stenig lerbotten och berg- 

 botten; blott vid Fosters-öarne togs den på sandbotten vid 40 

 famnars djup. Enligt Prof. Torells samlingar frän Grönland 

 synes den äfven der vara temligen vanlig och förekomma äfven 

 i en varietet med smal, nästan trind stamform, till det yttre 

 snarast påminnande om Porella Icevis eller den smalare Medel- 

 hafsformen af Eschara cervicornis. Vid Finmarken togs den af 

 Prof. LovÉN under hans resa till Spetsbergen, och Prof. Särs 

 säger den der vara temligen allmän på stenbotten vid 30 — 40 

 famnars djup. 



Den utveckling mot Cellej^orin-ty^en, som på många ställen 

 visat sig vara rådande inom artens gränser, förklarar också för- 

 hållandet mellan de föregående och tvenne Nordiska former, der 

 djurhusmynningen, den annars till det yttersta säkra karak- 

 teren, skulle häntyda på en större skillnad, om ej utvecklings- 

 förändringarne gåfve närmare föreningspunkter. Den ena af dessa 

 former benämna vi 



