158 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1867. 



Escharoides Sarsii^ 



då det namn, Escliara o-osacea, under hvilket Sars redan förut 

 beskrifvit denna art, efter all sannolikhet tillhör en annan. Tro- 

 ligen är den ocksä redan af Lamouroux beskrifven under namn 

 af Escliara lohata från New-Fouudland, och att den der icke 

 är sällsynt, ser man i D'Orbigny's Bryozo-samling, der dess 

 Lepralia-aidiåmm förvaras tillsamman med flera andra arter un- 

 der etiketten : Cellepora coccinea. Men från den nämnda lokalen 

 har Packard under detta namn beskrifvit en form, som tydli- 

 gen är helt olika; och då Lamouroux's beskrifning och figur 

 icke ensamme kunna läggas till grund för ett säkert afgörande 

 af frågan, låta vi Packards bestämning gälla, till dess måhända 

 original-exemplar kunna visa, hvilken form Lamouroux be- 

 skrifvit. Slutligen är att anmärka, att den troligen samman- 

 faller med Milne-Edwards's Escliara grandipora; men dennes 

 beskrifning och figurer träfi"a endast de unga djurhusen, och de 

 finare karaktererna äro ej anmärkta, så att osäkerhet om detta 

 synonym tills vidare måste qvarstå. 



Den yttre djurhusformen (fig. 148) och förkalkningssättet 

 (fig. 149) äro här i det närmaste öfverensstämmande med dem 

 till Escliara cervicornis, och i sina gröfre karakterer likna dessa 

 arter hvarandra i en så förvillande grad, att man svårligen skall 

 kunna åtskilja de stympade eller hårdast förkalkade delarne af 

 den ena från de motsvarande af den andra, blott att Escharo- 

 ides Sarsii vanligen är bredare (fig. 147) och, såvidt vi känna 

 den, saknar öfverväxningslager. Men så länge de finare karak- 

 tererna ännu kunna granskas, visa sig dessa arter tydligt af- 

 skillda från hvarandra. 



Escharoides Sarsii har sina djurhasmynningar i deras för- 

 sta begränsning runda, men för öfrigt af en lika så obestämd 

 fo-rm, som den vi visat i öfverväxningslagren på Escharella Ja- 

 cotini, till dess deras proximal-rand äfven här blifver mera tvär 

 eller till och med i midten konvex och svagt tillspetsad. Efter 

 detta stadium visar sig ej mera den primära djurhusmynningen, 



