166 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 18 67. 



deras bredd. De« framåt synliga djurhus-delen är också föga 

 längre, fyrkantig, med bakåt utvidgad area. Emellertid tilltager 

 djurhusens storlek ånyo, om ock med åtskilliga oregelbundenhe- 

 ter; dock hafva vi aldrig sett dem hinna den föregående gene- 

 rationens djurhus i storlek. Djurhusmynningens form på denna 

 andra generation bestämmes helt och hållet af den uppsvällda 

 Sekundära mynnings-randen, och denna urvecklar sig isynnerhet 

 proximalt i sin muci^o liksom på den föregående generationen, 

 men dessutom äfven svängd rundt om djurhusmynningen på si- 

 dorna upp till de distala hörnen, der den slutar tvärt eller af- 

 smalnande låter ändarne från ömse sidor möta hvarandra i en 

 kalklist öfver proximaldelen af närmast yngre djurhus i raden, 

 hvars vägg bildar distal-randen i denna sekundära mynning. I 

 detta stadium, der man kan igenkänna X^zscoporct-typen, har nu 

 den primära, halfelliptiska djurhusmynningen blifvit öfvervuxen 

 och dold af en rundad eller på tvären aflång fyrkant-form. Nar 

 emellertid djurhusen hinna närmare intill den första generatio-, 

 nens storlek och mera ovala form på djurhus, får icke heller 

 ■mucro och den sekundära proximal-randen en större utveckling 

 än der, så att man ånyo finner djurhusmynningen öppen i half- 

 elliptisk form och mucro blott såsom en skarp uppresning i 

 bredd längs proximal-randen. Slutligen kan mucro äfven saknas. 



I svag förkalkning är hela djurhusets ectocyst hyalin-glän- 

 sande; i stark förkalkning är framsidans area, genomborrad iif 

 de temligen stora porerna, krithvit; men sidodelarne af djur- 

 huset, som sakna porer, bibehålla en matt glans, afskiljda från 

 arean genom en kalklist. 



Discojyora scutulata synes vara temligen sällsynt vid Spets- 

 bergen, der vi dock känna den från tre lokaliteter, neraligen 

 Sörje-Bay, Norsköarne och Bellsund. Vid Beeren-Island togs 

 den af Doktor Malmgren 1864. Den lefver på de mindre 

 djupens (8 — 10 famnars) alger och snäckor: på en död Cyprina 

 islandica från Sörje-Bay sitta tio kolonier af denna art. För 

 öfrigt är den hittills endast känd från Grönland och synes vara 

 en rent arktisk form. 



