SMITT, KRITISK FÖRTECKN. ÖFVER SKAND. HAFS-BRYOZOER. 169 



snart sagdt mest typiska Escharin-f ormerna.: så ren som 

 denna typ här uppträder, så vexlande är den ock. Den ovala 

 eller afskuret rhombiska djurhusformen har sina vanliga tillväxt- 

 förändringar i tilltagande storlek och förlängning. Djurhusrayn- 

 ningens form, hvilken man vanligen endast kan studera sekun- 

 där, har sina förändringar, sådana vi redan sett dem på Disao- 

 pora scutulata. Till dessa kommer utvecklingen af tanden i 

 proximal-randen, hvilken ^ för de flesta af dessa former är kon- 

 stant, vanligen starkare i de starkare förkalkningarne. Myn- 

 uingsrandens borst aftaga i antal enligt regeln efter koloniens 

 tillväxt. Utvecklingen af mucro är den mest varierande, på 

 mänga kolonier trubbig och låg i vexling med stark uppresning. 

 Härtill kommer såsom variation en uppresning af den distala 

 djurhösdelen omkring mynningen, hvilken förändring dock huf- 

 vudsakligen endast är en längre fortsatt utveckling af de se- 

 kundära mynningsförändringarne, som uppträda starkare i de 

 yngre delarne af kolonierna och i förening med hård förkalkning, 

 ju längre kolonien hinner tillväxa. Ectocystens förändringar gå 

 i öfvereusstämmelse med dem vi känna för ardra arter: enligt 

 regeln sker dess förtjockning först efter bildningen af kalklister 

 i djurhusens skiljofåror och ribbor vinkelräta mot eller (i sin 

 riktning mot midten af cljurhusets framsida) sneda mot dessa, 

 och förtjockningen af dessa sekundära bildningar åstadkommer 

 de sekundära porerna på vanligt sätt. Men såsom vi ofta sett 

 på (iwra-former, kan ectocystens förtjockning fortgå både hasti- 

 gare och mera jemnt, så att de sekundära porerna allt ifrån 

 början hafva sin runda form. Ovicellerna visa motsvarande för- 

 ändringar, hvilka likaledes uppträda såsom variationer: än strec- 

 kade vid basal-randen af ribbor liksom djurhusen, än glatta öfver 

 hela sin yta; och liksom de vanligen äro svagare förkalkade än 

 djurhusen, är utvecklingen af ribbor här sällsyntare. Deras form 

 är i allmänhet konstant jeran-rund; men i de starkare förkalk- 

 ningarne blifva de till en del insänkta. 



När nu — hvad icke mera är något nytt om Bryozoerna — 

 en eller annan af dessa förändringar uppträder konstant för en 



