182 ÖPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖKHAJs'DLINGAK, 186 7. 



och intager på Celleporinernas vis den uppresta distal-ändan af 

 djurhuset. Dettas ectocyst förblifver — såvidt vi känna denna 

 art — tunn och genomskinlig, tätt genomborrad (fig. 185) af i 

 quincunx ställda, primära porer, men öfverdrages liksom pä 

 Eschara verrucosa af förtjockningsribbor i riktning från skiljo- 

 fårornas kalklister. Dessa senare sammanhänga på hvar sida 

 med djurhusraynningens rand, och äfven denna är förtjo<^kad i 

 likhet med kalklisten eller med en af ribborna. Detta myn- 

 ningsrandens sammanhang med den näranda kalklisten hafva vi 

 redan sett antydt i den pä motsvarande ställe nedåtgående 

 svängningen af den sekundära mynnings-randen på Discopoi^a 

 sincera och JEschaixt ^^'^''Ojylnqua. I de första stadierna (fig. 184) 

 finna vi således ingen skillnad här mot BuSKS teckning af Le- 

 'pralia verrucosa (Catalogue, pl. LXXXVIl, figg. 3 och 4); men 

 snart uppträder skillnaden i utvecklingen af tnucro (rostrum or 

 ninbo hos Busk). Proxiraal-randen af djurhu&myn ningen börjar 

 nemligen iifven här att tillspetsas, och öfver densamma utveck- 

 lar sig en avicularie-uppsvällning; men denna är här snedställd, 

 med sin runda mynning öppnande sig åt sidan (fig. 183). I 

 början är avicularie-uiDpsvällningen rundad, och stundom kan 

 man finna hela kolonier bibehålla den i en sådan form. 1 van- 

 ligare fall reser den sig emellertid i starkare spetsform (figg. 

 186 och 188), sådan Fabricius beskrifvit den såsom "en kort, 

 men temmelig stterk Braad"; och man finner den till och med 

 "som ett koniskt, uppåt eller fram öfver mynningen riktadt 

 rostrum (fig. 188), som med en afsats vid avicularie-myunin- 

 gens spets fortsätter sig i ett tillspetsadt spröt. Med denna 

 utveckling följa äfven förändringar i avicularie-mynningens form, 

 da mandibeln, vanligen med en ledgångsbredd af 0,08 mm. eller 

 derutöfver, genomgår förlängningsvariationer från halfcirkel-form 

 (fig. 183) till tillspetsad triangelform (fig. 188). Samtidigt med 

 denna utveckling af snedställda mynnings-avicularier — hvilken 

 " '^^^i^ssutom i de flesta fall (fig. 187) åtföljes af utvecklingen utaf 

 ^ .^q;^ midteltand i djurhusmynninsens proximalrand till förstärk- 

 haka^"^" j»ng af mynnings-lockets ledgång — utvecklas äfven de runda 



