SMITT, KRITISK PÖRTECKN'. ÖFVER SKAND. HAFS-BllYOZOER. 191 



varit orsaken till den största delen af oredan. Emellertid är 

 det obestridligt, att om ock stamformen icke kan begrunda en 

 art, har den dock inflytande pä djurhusformen; och vi känna 

 redan frän det föregående, att öfverväxningslagren, som nu här 

 uppträda ännu vanligare och starkare, hafva samma inflytande 

 i ännu högre grad. Förr än man lyckas med direkta observa- 

 tioner följa en Cellepora från dess första djurhus till dess högsta 

 kolonial-utveekling, vet man intet med säkerhet om dess art- 

 karakter, och dessföiinnan känna vi blott enstaka delar af dess 

 historia, dem man utan svårighet kan gifva egna artnamn; men 

 med denna riktning råkar man lätt i den nämnda oredan. Sannt 

 är dock äfven här, att de stamformer och de djurhus- och avi- 

 cularie-förändringar, man redan anmärkt, på många ställen visa 

 sig sjelfständiga. 



Så finna vi i D'Orbigny's samlingar från New-Foundland en 



Cellepora tuber osa, 



hvilken äfven Prof. Loven tagit vid Finmarken i oregelbundna, 

 runda klumpar på Hornera lichenoides eller cylindriskt upprest 

 och oregelbundet dichotomiskt förgrenad från större utbredningar. 

 Riks-Museum eger den dessutom från Kattegat, der den i säll- 

 skap med följande form vuxit på Porella Icevis i smal, cylindrisk 

 stam med tillspetsade toppar. Så.sora 6Va^-fossil har den tro- 

 ligen förelegat BusK vid hans beskrifning af Cellepora tuhigera. 



I djurhusformen öfverensstämmer den som nämndt med Celle- 

 pora contigua, men är större än denna: vi mäta här djurhus- 

 mynningar af ända till 0,23 mm:s vidd. De yngre öfverväxnings- 

 lagren visa emellertid detta mått vanligen betydligt förminskadt. 

 Djurhusen äro också, som vanligt i öfverväxningslagren, mera 

 uppresta, äggformiga och kastade om hvarandra. Deras ecto- 

 cyst är fast och slät, glänsande hvit; i skilj ofårorna går en svag 

 kalklist, och längs denna en rad af porer, hvilka dock tydligt 

 framträda, först på de äldre kolonidelarne, der djurhusen för- 

 lorat sin glans och hunnit gulna. 



