ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR 1902, N:0 7. 225 



För de öfriga termerna få vi gränser < Cx-i . 

 Yi ha t. ex. 



E 2 — (1 + hf'" — (1 + /.■)- ^"' x-^- "' 

 2 1og(l+Iö ~ini- 



< 





l + kf" 1 ^r\^ 1/1 + M^"- 1 ^^,^, 

 åm- / j k\ X I åm- ' ' 



, = 1 m = l 



p. s. s. 



E(i +3^" — (1 + /c)- 2'" x^ \^ r ' 

 2Iög(l + /o) " 4m2 \<^'^' 



m = 1 



Att termerna 



k(k + 2) 



— 1 \x och 



k-x 



2(l + k)]og(l + J-) ^1 2{l + k)log{l + k) 



ha öfre gränser af formen Cj;^ är omedelbart tydligt. 



Användas de erhållna olikheterna, så få vi enligt (5) 



\rp{x) — x\<CxH\oo.vy-. 

 (För C kan en öfre gräns anges.) 



