KARL DITLEV RYGH 13 



Da imidlertid Schøning og Suhm i 1765 forlot byen, og Gunne 

 rus var avgaaet ved døden under en visitatsreise 1773, var der- 

 med ogsaa Selskapets bærende kræfter borte. Vistnok var der 

 fremdeles blandt dets indenbys medlemmer, som væsentlig om 

 fattet byens embedsstand, mænd av fremragende dygtighet, men 

 det var kun undtagelsesvis at deres embedsgjerning kunde levne 

 dem synderlig tid til selvslændig videnskabelig syslen, saaledes 

 at de kunde fylde sin plads i et videnskapsselskap. Da saa 

 universitetet oprettedes i 1811, og det videnskabelige liv her i 

 landet naturlig maatte koncentrere sig om dette, blev mulig 

 heten av at kunne opretholde et selskap i Trondhjein av den 

 almenvidenskabelige karakter, som var fastsat i dets statuler, 

 meget ringe. Om ikke før, saa hadde tiden ialfald nu været 

 inde til en begrænsning i de retninger som allerede Gunnerus 

 og Schøning ved sin egen videnskabelige virksomhet hadde 

 anvist. I de nye statuter, som blev vedtat 1815, og som var 

 gjældende helt til reformen av 1874, dæmrer der ogsaa en for 

 staaelse av at begivenheterne i 1811 og 1814 stillet nye, mere 

 begrænsede opgaver til det trondhjemske selskap. I lys av disse 

 maa saaledes Kliiwers virksomhet sees. I det store og hele beteg 

 net de dog ingen forandring, og der fulgte ingen opblomstren 

 av nyt videnskabelig liv. Nye medlemmer blev vistnok oplagne 

 blandt de til byen indflyttede embedsmænd og utenbys og 

 utenlandske videnskapsmænd under iagttagelse av de gamle 

 høitidelige former. Man høitideligholdt samvittighetsfuldt de 

 kongelige festdage. Undertiden kom man sammen til møter, 

 hvor der referertes ikke egne arbeider, men andres. Hvor det 

 imidlertid gjaldt en selvstændig vurdering av ens videnskabelige 

 kvalifikationer, f. eks. ved bedømmelsen av et prisskrift eller 

 en avhandling, som var tilstillet Selskapet til trykning i dets skrif 

 ter, maatte man ty til sakkyndigheten ved universitetet. Kun 

 i en enkelt retning utfoldet Selskapet en selvstændig og samti 

 dig meget gavnlig virksomhet. Det var paa landøkonomiens 

 omraade. Ved at opstille præmier for husflid og jord- og myrdyrk- 

 ning øvet Selskapet en frugtbringende indflydelse, som endnu 

 ikke er tilstrækkelig belyst og vurdert. Litt efter litt gled der- 

 for Selskapet over til at bli et landhusholdningsselskap, og som 

 saadanl virket det til aarhundredets midte. Dette var dog egent 

 lig ikke et videnskapsselskaps opgave. 



I 1849 blev der fremsat et forslag om at Selskapet skulde 

 forandres til et «museum». Forslagsstilleren var C. Schwach, 

 et av Selskapets mest klartskuende 1 medlemmer paa den tid 



1 I en henvendelse til direktionen av 16. april 1850 uttaler han at 

 de historiske Omstændigheder, der engang foranledigede, at et Viden 

 skabsselskab etableredes i Throndhjem, ikke længere er tilstede. Derimod 



