20 TH. PETERSEN 



for Selskapets økonomi, og hvis virkninger endnu føles. Rygh 

 optok et forslag om fri indmeldelse, som ogsaa vedtokes av ge- 

 neralforsamlingen, dog ikke uten adskillig motstand. 



Ved statutforandringen i 1874 begynder et nyt avsnit i Sel- 

 skapets historie, og paa det grundlag som da blev lagt, har det 

 siden bygget. 



Ikke længe efter blev Rygh igjen bestyrer av Selskapets old 

 saksamling. I begyndelsen av november 1874 hadde nemlig 

 K. Lossius av helbredshensyn opsagt sin stilling, og den 20. s. 

 m. opfordret den nye direktion Rygh til atter at overtage samlin- 

 gens bestyrelse. Hertil erklærte han sig villig, dog under den 

 forutsælning at der blev gjort alvor av at avhjælpe pladsmange- 

 len ved med kraft at optage arbeidet for bygningens utvidelse. 

 Samtidig fremholder han nødvendigheten av at der ved siden 

 av bestjTeren ogsaa ansættes en assistent. 1 



Under Ryghs ledelse har oldsaksamlingen fra en ringe og 

 kaotisk begyndelse utviklet sig til en av de betydeligste samlin- 

 ger i Norden. Ved hans død omfattet den 11266 nummere. 

 Da Rygh av fag var forhistorisk arkæolog, var det naturlig at 

 han kom til at ofre den forhistoriske avdelings utvikling sin 

 væsentligste interesse. De sterkt begrænsede midler hvormed 

 Selskapets oldsaksamling altid har maattet virke, tillot heller ikke 

 nogen spredning over et større omraade. Det blev nødvendig at 

 lægge tyngdepunktet paa et enkelt større tidsavsnit, den forhisto- 

 riske periode, hvis utforskning altid vil bli samlingens vigtigste 

 opgave. Saavel økonomiske hensyn som mangel paa tilstræk- 

 kelig plads tvang til at trække snevre grænser for den kulturhi- 

 storiske samlings utvikling og at renoneere paa meget, som det 

 kunde ha været anledning til at erhverve. Utviklingen av den 

 efterreformatoriske avdeling blev derfor fremmet efter en bestemt 

 plan bygget paa det materiale som forelaa da Rygh overtok 

 samlingen. Saaledes faldt vaaben, saker av mere historisk in- 

 teresse, smykker og bruksgjenstande fra bygderne, idethele mindre 

 gjenstande av kulturhistorisk værd indenfor rammen for denne 

 samlings forøkelse. Hertil kom de omfattende fund fra grund- 

 gravninger i Trondhjem. Derimot saa han sig nødt til at ude- 

 lukke større husmøbler som skape, borde, stole etc, nyere kera- 

 mik og glasvarer, dragter og tekstile saker. Med hensyn til 

 efterreformatorisk kirkeinventar var han av den opfatning at 

 dette helst burde opbevares i de omgivelser, hvor de naturlig 



1 1878 blev den første utvidelse av bygningen tilendebragt, hvorved 

 oldsaksamlingen fik sin nuværende plads i den øvre etage. I 1898 

 og 1901 blev som bekjendt bygningen yderligere utvidet. Derimot har 

 man desværre endnu ikke seet sig istand til at skaffe samlingen en 

 assistent. 



